Pákozdi István (szerk.)

Jöjjetek, imádjuk!

Szentségimádások az irgalmasság

rendkívüli szentévében

Mű a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK)

– a magyarnyelvű keresztény irodalom tárháza – állományában.

Bővebb felvilágosításért és a könyvtárral kapcsolatos legfrissebb hírekért

látogassa meg a http://www.ppek.hu internetes címet.

Impresszum

Pákozdi István (szerk.)

Jöjjetek, imádjuk!

Szentségimádások az irgalmasság rendkívüli szentévében

Ferenc pápa szentévi búcsút engedélyező levelével

A borítón Vámos István

Két felfeszített című alkotása látható

____________________

A könyv elektronikus változata

Ez a publikáció az azonos című könyv elektronikus változata. A könyv 2015-ben jelent meg a Szent István Társulat kiadásában, az ISBN 978 963 277 566 1 azonosítóval. Az elektronikus változat a szerkesztő, Pákozdi István engedélyével készült. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más szerzői jog Pákozdi Istváné.

Tartalomjegyzék

Impresszum

Tartalomjegyzék

Előszó

Ferenc pápa levele, amellyel teljes búcsút engedélyez az irgalmasság rendkívüli jubileuma alkalmával

I. szentségimádási óra. Az irgalmasság forrása a Szentháromság

II. szentségimádási óra. Irgalmasnak lenni, mint az Atya

III. szentségimádási óra. Az irgalmas Jézus példája

IV. szentségimádási óra. A Szentlélek irgalmas szeretete

V. szentségimádási óra. Az irgalmasságot tanuló Egyház

VI. szentségimádási óra. Szentek nagyszerű irgalmával gazdagon

VII. szentségimádási óra. Megbocsátó, irgalmas szeretettel a világ felé

VIII. szentségimádási óra. Szűz Mária, az irgalmasság Anyja

Az irgalmasság litániája

Előszó

Az irgalmasság testi és lelki cselekedetei mindannyiunkat köteleznek. Különösen akkor, amikor erre maga a pápa hívja fel az Egyház és a világ figyelmét a most kezdődő rendkívüli Szentév kezdetén. Ferenc pápa Misericordiae vultus kezdetű bullája kifejezetten felszólítja a hívő embert, lépjen át az irgalmasság kapuján, s ehhez nyújt bátorítást az Irgalmasság Rendkívüli Jubileuma alkalmával teljes búcsút engedélyező levele is.

E kis füzet – a Szentatya levelének közlése mellett – nyolc szentségimádási „elgondoláson” keresztül kíván eszköz lenni, hogy átlépjünk a megszokás, a közömbösség, a gyűlölet, a megtorlás, a harag, a bosszú korlátain – rátalálva az isteni irgalmasság ragyogó, fényes kapujára, amelyen keresztül békét, nyugalmat, reményt kap az életünk.

Az adoratiók, az Eucharisztia jelenlétében végzett egyéni vagy közösségi imádságok értékes lehetőségek, amelyeket az irgalmasság lelki cselekedeteiként bizonyos célokért ajánlhatunk fel: családunkért, a világ békéjéért, a menekültekért, a kiengesztelődésért, békéért…, és még ki tudja, hány fontos egyéni szándékra!

Az összeállítást elsősorban a szentségimádások szervezői kezébe adjuk, de a résztvevők számára is hasznos, sőt ha egy csendes templomban a tabernákulum elé térdelünk, egyéni szentségimádási anyagként is használható. Közös szentségimádások alkalmával a rövid idézeteket mindig más olvashatja fel (ezért vannak megszámozva), és az idézetek végén célszerű, ha a szerzők neve is elhangzik. Az egyes idézetek közötti csend lehet néhány perces is, így a szentségimádás valóban szentórává, egy óra hosszúságúvá válik.

Kísérje ez év december 8-tól, Szeplőtelen Fogantatás ünnepétől a jövő év Krisztus Király ünnepéig (november 20-ig) terjedő szentévi időszakot az irgalmas Úr bőséges kegyelme, aki maga mondta: „Boldogok az irgalmasok, mert irgalomban lesz részük” (Mt 5,7).

Budapest, 2015. október 8-án,

Magyarok Nagyasszonya ünnepén

Dr. Pákozdi István

teológiai tanár, egyetemi lelkész

Ferenc pápa levele, amellyel teljes búcsút engedélyez az irgalmasság rendkívüli jubileuma alkalmával

Tiszteletreméltó Testvéremnek,

Mons. Rino Fisichellának,

az Új Evangelizáció Pápai Tanácsa elnökének

Az Irgalmasság Rendkívüli Jubileumának közelsége lehetővé teszi számomra, hogy olyan témákra is ráirányítsam a figyelmet, amelyeket abból a szempontból tartok fontosnak, hogy a Szentév minden hívő számára valóban az isteni irgalmassággal való találkozás alkalma legyen. Azt kívánom, hogy a Jubileum az Atya közelségének élénk megtapasztalásává váljon, aki szinte érinteni akar gyengéd kezével, hogy minden hívő lélek hite új erőre kapjon, és így a tanúságtétel egyre hatékonyabb legyen.

1. Elsőként azokra a hívekre gondolok, akik saját egyházmegyéjükben, vagy római zarándokokként átélik a Jubileum kegyelmét. Kívánom, hogy a jubileumi búcsú mindenkihez úgy jusson el, mint Isten irgalmasságának igazi megtapasztalása, amely a befogadó és megbocsátó, az elkövetett bűnt teljesen elfelejtő Atya arcáról sugárzik mindenki felé.

A búcsú elnyeréséhez és átéléséhez a hívőknek – az igazi megtérés mély vágyának jeleként egy rövid zarándoklatot kell tenniük a Szent Kapu felé, amely nyitva áll majd minden székesegyházban, illetve a megyéspüspök által meghatározott templomokban, Rómában pedig a négy pápai bazilikában.

Ugyanígy elrendelem, hogy azokon a kegyhelyeken, ahol megnyitják az Irgalmasság Kapuját, valamint azokban a templomokban, melyeket hagyományosan jubileumi hellyé nyilvánítanak, el lehessen nyerni a jubileumi búcsút.

Fontos, hogy ezen alkalommal a hívők az irgalmasságról elmélkedve gyónjanak meg és járuljanak szentáldozáshoz; imádkozzék el a Hiszekegyet, és imádkozzanak értem, valamint az Egyház és az egész világ javára szívemben hordozott szándékaimra.

2. Ezután azokra gondolok, akik különböző okok folytán képtelenek elzarándokolni a Szent Kapuhoz: elsősorban a betegekre, öregekre, magányosokra, akik otthonukhoz kötötten élnek. Nagy segítség lesz számukra, ha betegségüket és szenvedésüket az Úr közelében élik át, aki szenvedésének, halálának és feltámadásának titkában megmutatja számukra az utat, amely értelmet ad fájdalmuknak és magányuknak. Ha próbatételeiket hittel és örvendező reménnyel viselve szentáldozáshoz járulnak, vagy akár közvetített szentmisén és közösségi imádságon részt vesznek, elnyerhetik a jubileumi búcsút.

3. Gondolok a bebörtönzöttekre is, akik szabadságuk korlátozását élik át. A Jubileum mindig nagy amnesztiával is jár, mely azoknak szól, akik megérdemelték ugyan a büntetésüket, de beismerve elkövetett vétküket, őszintén vissza akarnak térni a társadalomba és szolgálni kívánják azt. Hozzájuk is jusson el az Atya irgalmassága, aki közel óhajt lenni azokhoz, akik legjobban rászorulnak bocsánatára.

A börtönkápolnákban elnyerhetik a búcsút, és valahányszor átlépik cellájuk küszöbét, és imádságos gondolattal az Atyához fordulnak, számukra ez jelentheti a Szent Kapuhoz vezető zarándoklatot, mert Isten irgalmassága, mely át tudja formálni a szíveket, a börtönrácsot is képes a szabadság tapasztalatává alakítani.

4. Kértem, hogy az Egyház e jubileumi időben újra fedezze fel az irgalmasság testi és lelki cselekedeteinek gazdagságát. Az irgalmasság ugyanis konkrét jelekben válik láthatóvá, amint ezt Jézus tanította. Valahányszor egy hívő e cselekedetek egyikét – vagy többet is – végrehajtja, személy szerint bizonyosan elnyeri a jubileumi búcsút. Innen fakad az irgalmasság gyakorlásának szándéka a teljes és kimerítő megbocsátás kegyelmének elnyeréséhez az Atya szeretetének erejéből, aki senkit nem zár ki. Sőt, jubileumi teljes búcsúról van szó, ami a hittel, reménnyel és szeretettel végzett cselekmény vagy ünneplés gyümölcse.

5. Végül a jubileumi búcsú az elhunytak javára is elnyerhető. Hitük és szeretetük ránk hagyott tanúságtétele által kapcsolatban vagyunk velük. Ahogyan megemlékezünk róluk a szentmisében, úgy imádkozhatunk értünk a szentek közösségének nagy misztériumában, hogy az Atya irgalmas arca szabadítsa meg őket minden büntetéstől, és ölelje magához őket a vég nélküli boldogságban.

6. Korunk egyik súlyos problémája az élettel való kapcsolatunk megváltozása. Széles körűvé vált az a felfogás, amely elveszítette az új élet fogadása iránt szükséges személyes és társadalmi érzékenységet. Az abortusz drámáját egyesek felszínes tudatossággal élik át, mintha nem vetnének számot azzal a nagyon súlyos rosszal, amit jelent. Sokan viszont – bár kudarcként élik át – úgy gondolják, hogy nem volt más választásuk.

Különösen gondolok azokra a nőkre, akik abortuszhoz folyamodtak. Jól ismerem a körülményeket, amelyek erre a döntésre késztették őket. Tudom, hogy egzisztenciális és erkölcsi drámát éltek át. Számos nővel találkoztam, akik a szívükben hordozták e keserves és fájdalmas döntés sebét. Ami történt, mélységesen igazságtalan; de csak az igazi megértés tud segíteni abban, hogy ne veszítsék el a reményt. Isten megbocsátását nem lehet megtagadni attól, aki megbánja a bűnét, főként, ha őszinte szívvel szentgyónáshoz kíván járulni és ki akar engesztelődni az Atyával.

Ezért elhatároztam, hogy – minden ellenkező rendelkezés ellenére – a Jubileumi Esztendőre az összes papnak megadom a joghatóságot arra, hogy az abortusz bűnének terhe alól feloldozzák mindazokat, akik elkövették és bűnbánó szívvel kérik a megbocsátást.

A papok készüljenek fel erre a nagy feladatra, azaz legyenek képesek arra, hogy a megbocsátás befogadó szavait összekapcsolják a meggondolással, ami segít megérteni az elkövetett bűn rosszaságát, és meg tudják mutatni az őszinte megtérés útját, hogy elnyerhessék az Atya igazi, nagylelkű megbocsátását, aki mindent megújít a maga jelenlétével.

7. Utolsó gondolatom azon hívők felé irányul, akik különböző meggondolások folytán úgy érzik, hogy a Szent X. Piusz Testvérület papjai által vezetett templomba kell járniuk.

Az Irgalmasság Jubileumi Éve nem zár ki senkit. Néhány püspöktestvérem különböző helyekről jóhiszeműségükről és szentségekhez járulásukról tájékoztatott, amelyhez azonban nehéz lelkipásztori helyzet kapcsolódik. Bízom benne, hogy hamarosan megtaláljuk a megoldást, hogy helyreálljon a teljes közösség a Testvérület papjaival és elöljáróival. Addig is, hogy ezen hívők javát szolgáljam, saját hatáskörömben elrendelem, hogy mindazok, akik az Irgalmasság Szentévében a Szent X. Piusz Testvérület papjainál járulnak a bűnbánat szentségéhez, érvényesen és megengedetten nyernek feloldozást bűneik alól.

Az Irgalmasság Anyjának közbenjárásában bízva, az ő oltalmába ajánlom e Rendkívüli Jubileumra való felkészülésünket.

A Vatikánból,

2015. szeptember 1-jén

FERENC

(Fordította: Diós István)

I. szentségimádási óra.

Az irgalmasság forrása a Szentháromság

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Ezt a szentórát töltsük az irgalmasság tengerénél, a Szentháromság egy Isten közelében. Ő a forrása és teljessége annak a szeretetnek, amely a világ felé és felénk, emberekhez hajlik. Nem ismeretlen szeretet ez, hiszen öröktől fogva való, az isteni személyek belső életének forrásából. Ma azért fohászkodunk, hogy az a nyugalom, az a béke, ami a megbocsátásból, az újrakezdésből, a jövő felé forduló nyitottságból adódik, irányítsa keresztény életünket: a nemzetekét, a társadalmakét, az intézményekét, a családokét s minden emberi kapcsolatunkat. A Szentháromság irgalmas szeretete tegye értékessé létünket, törekvéseinket, életünket!

(Rövid csend.)

1. A tizenegy tanítvány elment Galileába, arra a hegyre, ahova Jézus rendelte őket. Amint meglátták, leborultak előtte, bár néhányan kételkedtek. Jézus odalépett hozzájuk, és így szólt: Én kaptam minden hatalmat égen és földön. Menjetek tehát, tegyétek tanítványommá mind a népeket! Kereszteljétek meg őket az Atya és a Fiú és a Szentlélek nevére!

(Máté evangéliuma 28,16-19)

(Rövid csend, majd ének, pl. Irgalmas Istenünk jóságát mindörökké éneklem… – Misericordias Domini in aeternum cantabo…)

2. Egymással egyenlő és örök Három Személy! Egy és igaz Isten, Atya, Fiú és Szentlélek, ki örökkévalóságban és megközelíthetetlen világosságban laksz! Ki a tenger alapjait leraktad és a földkerekséget bölcsen kormányzod! Rettenetes, erős, igazságos és szeretetreméltó, háromszemélyű, egylényegű Isten; bölcsesség, jóság és oszthatatlan Háromság! Hozzád kiáltok, nyisd meg nekem az igazság kapuit, s én belépve azon, megváltak téged! Add, hogy hozzád, Uramhoz meneküljek, lássam arcodat és dicséretet mondhassak szent nevednek, ki csodálatos dolgokat cselekszel, ki megvidámítod a szívemet! Ámen.

(Hippói Szent Ágoston)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 314/1-2., vagy ÉE 157/1-2.: Adoro te devote…)

3. Ó, örök Háromság! Olyan vagy, mint a mély tenger. Minél mélyebbre hatolok benned, annál inkább megtalállak, s minél inkább megtalállak, annál inkább kereslek. Mint a szarvas vágyódik az élő víz forrásaihoz, úgy vágyódik a lelkem arra, hogy megláthassa igazságodat. Te, örök Háromság, alkotó vagy: én a te teremtményed megismerem az újjáteremtésben, mit készítettél nekem Fiad vére árán, s hogy szerelmese lettél alkotásod szépségének.

(Sienai Szent Katalin)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 274/1-2., vagy ÉE 361/1-2.: Áldjon meg minket…)

4. Az isteni szeretetnek három tulajdon mivolta vagyon, mellyel a természet erejéből származott szeretést meghaladja: tudniillik, hogy ezzel Istent maga jóvoltáért szeretjük; hogy mindenekfelett és mindeneknél inkább szeretjük; hogy teljes szívünkkel és tehetségünkkel szeretjük. (…) Szabad Istent szeretni azért, hogy teremtett, táplál, megváltott, boldogságot ígért; sőt szükség ezekért szeretni és hálaadással tisztelni őket. (…) Az isteni szeretet mindenben Istent nézi, nemcsak az adományt. (…) Teljes lélekkel kell Istent szeretnünk.

(Pázmány Péter)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 157/1-2., vagy ÉE 201/1-2.: Szeretlek, szép Jézus…)

5. Átéltem a tehetetlenségemet, és ez kegyelem volt. A hitben, a reményben és a szeretetben Isten mindenhatóságára találtam, s ez is kegyelem volt. Isten mindent tud, én semmit. Ám ha ezt a semmit imádságos, Istent szerető kapcsolatban vele hordozom, akkor nekem is minden lehetséges lesz. Megkapom a kegyelmet, hogy más legyek. Arra képesít engem, hogy a lehetetlent is megtegyem, s a követ, amely Isten országának útjában áll, elhengergessem. (…) A lehetetlenségek Istene a szeretet kiáltására soha nem marad süket.

(Carlo Carretto)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 6/1. és 8., vagy ÉE 10/1. és 8.: Az Úristen Ádám atyánknak…)

6. Téged, Isten dicsérlek / és hálát adok mindenért. / Hogy megvolt mindig a mindennapim / és nem gyűjtöttem másnapra valót, / hála legyen. / Hogy mindig jutott két garasom adni / és magamnak nem kellett kéregetnem, / hála legyen. / Hogy értenem adatott másokat / és nem kell sírnom, hogy megértsenek, / hála legyen. / Hogy tegnap azt mondhattam: úgy legyen! / és ma is kiálthatom: úgy legyen! / és holnap és holnapután és azután is / akarom énekelni: úgy legyen! – / hála legyen, Uram! / hála legyen!

(Sík Sándor)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 135A/l. és 3., vagy ÉE 173/1. és 3.: Üdvözlégy, ó drágalátos…)

7. Magasságbeli Úr, / aki jelen vagy a világmindenségben / és a legkisebb teremtményedben, / aki körülveszed gyengédségeddel / mindazt, ami létezik, / öntsd belénk szereteted erejét, / hogy gondjainkba vegyük / az életet és a szépséget. / Tölts el békéddel, / hogy fivérként és nővérként éljünk, / anélkül, hogy ártanánk bárkinek is. / Szegények Atyja, / segíts bennünket hogy megmenthessük az elhagyatottakat / és az elfeledetteket itt a földön, / akik oly értékesek a szemeidben. / Gyógyítsd életünket, / hogy védelmezzük ezt a földet, / és ne raboljuk ki, / hogy szépséget vessünk, / ne pedig nyugtalanságot és rombolást. / Érintsd meg azok szívét, / akik csak előnyöket keresnek, / a szegények és a föld kárára. / Taníts, hogy felfedezzük minden dolog értékét / és csodálkozással tudjuk / felismerni, hogy / mélységesen egy vagyunk / minden teremtményeddel / a végtelen világosság felé vezető utunkon. / Köszönjük, hogy mindennap velünk vagy, / tarts meg minket kérünk mindennap, / támogass bennünket harcainkban / az igazságosságért, szeretetért és a békéért! Ámen.

(Ferenc pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. ÉE190/1-5.: Az Úristent magasztalom…)

II. szentségimádási óra.

Irgalmasnak lenni, mint az Atya

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Jézus eucharisztikus jelenléte előtt térdelve könnyebb rácsodálkozni a mennyei Atya irgalmas szeretetére, mert benne életté vált Isten irgalma. Ő irgalmas volt a választott nép fiaihoz, akiket kivezetett Egyiptomból, átvitt a pusztaságon, mannával és fürjekkel táplált, a sziklából fakasztott vízzel itatott, bevezetett az Ígéret földjére, megvédett sok támadástól. A seregek Ura irgalmas Atya, akit Jézus Krisztus nyilatkoztatott ki számunkra. Aki reá tekint, az Atyát látja. Belőle akarunk erőt, kegyelmet, irgalmat meríteni, s olyanokká lenni, amilyen ő: megbocsátó szívű, hosszan tűrő, azaz irgalmas szívű.

(Rövid csend.)

1. Legyetek irgalmasok, mint a ti mennyei Atyátok is irgalmas! Ne ítéljetek, és titeket sem fognak elítélni. Ne kárhoztassatok senkit, és benneteket sem fognak kárhoztatni. Bocsássatok meg, és bocsánatot nyertek. Adjatok, és adnak majd nektek is: jó és tömött, megrázott és túláradó mértékkel adnak majd az öletekbe. Mert amilyen mértékkel mértek, olyannal fognak visszamérni nektek!

(Lukács evangéliuma 6,36-38)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 13/1-2.: Mint forró sóhaj…, vagy ÉE 2/1. és 5.: Népek…)

2. Te, Krisztusom, nem a régi embert állítod helyre, hanem abból újat teremtesz. (…) Többé már nem vagyok vámos, kivetkőztem Léviből, hogy téged öltselek magamra. Vele együtt én is ott akarom hagyni régi életemet, és csak téged akarlak követni – Uram, Jézus, aki meggyógyítod sebeimet. Ki szakíthatna el a benned lévő Isten szeretetétől? Találtam egy orvost, aki a mennyben lakik, de a földön osztogatja orvosságait. Egyedül ő gyógyíthatja meg sebeimet, mivel őbenne nincsenek. Ő veheti el a szív fájdalmát, a lélek félelmét, mivel a legtitkosabb dolgokat csak ő ismeri.

(Milánói Szent Ambrus)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 132/1-2., ÉE 182/1-2.: Üdvözlégy, édes Jézusunk…)

3. Kérlek, kegyelmes Istenem, óvj meg a világ gondjaitól, hogy túlságosan beléjük ne bonyolódjam. A test sokféle szükségétől, hogy a gyönyör csapdájába ne ejtsen, mindenfajta lelki akadálytól, hogy a nehézségek között megtörve el ne bukjam. (…) Adj erőt, hogy ellenállhassak, türelmet, hogy kitartsak, állhatatosságot, hogy mindvégig megmaradjak. Ámen.

(Kempis Tamás)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 159/1. és 3., vagy ÉE 141/1-2.: Ó, édes Jézus…)

4. Úgy utazunk, mintha nem tudnánk, hová tartunk. Másrészt pedig már megérkeztünk. Ebben az életben nem érhetünk el Isten tökéletes birtoklásához, ezért sötétben, félelmek között, úton járunk. A kegyelem által azonban már a miénk az Isten, ezért már megérkeztünk a világosságba. De jaj, milyen messze kell még mennem, hogy megtaláljalak téged, akiben már megérkeztem!

(Thomas Merton)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 150/1-2., vagy ÉE 200/1-2.: Uram, Jézus, légy velünk…)

5. Minden Krisztus felé tartva összpontosul. Csak a bűn van kizárva a Plérómából (a teljességből). Azok, akik türelmesen fegyelmezik magukat, szenvednek és öregszenek, azt a kritikus küszöböt lépik át, ahol a halál életté válik. Ez azért lehet, mert Krisztus Jézusban kisebbednek. S mivel elfeledkeznek önmagukról, ezért megtalálják magukat. S aztán már sosem kallódnak el. A Mindenség Jézus alakját ölti magára, de – titkok titka – az a Jézus tűnik így elénk, akit keresztre feszítettek…

(Teilhard de Chardin)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 145/1. és 6., vagy ÉE 210/1. és 4.: Győzhetetlen…)

6. Uram, éjszaka van. Itt vagy-e az éjszakámban? / Fényed kihunyt, s az emberekre és dolgokra vetett sugara eltűnt. / Minden szürkébe öltözött, minden sötétnek látszik… / Szeretnék messze távozni, futni, rohanni; akárhova, csak menekülni tudjak! / De mitől menekülni? / – Tőled, Uram, magamtól, vagy másoktól? / Messzire vezettél Uram… neveden nevezlek, de te nem válaszolsz, / keresve kereslek, de nem talállak sehol… / Távolléted lett a szenvedésem… / Uram, éjszaka van. Itt vagy-e az éjszakámban? / Merre vagy, Uram? / Szeretsz-e még engem? / Felelj Uram, kérlek, felelj!

(Michel Quoist)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 144/1-2., vagy ÉE 184/1-2.: Édes Jézus, én szerelmem…)

7. Szilárdan hiszek Urunkban, Jézus Krisztusban. (…) Az én krédóm, hitem folytatódik jelenlegi egyházi szolgálatomban. (…) Igyekszem ellátni feladatomat, mindennap világosságot és erőt merítve a hitből, ami Krisztushoz köt. (…) A hit útja mindazon keresztül vezet, amit megélünk. Isten műve mindannyiunk konkrét, személyes életében nyilvánul meg: gyakran titokzatos módon jelenik meg előttünk, mint az Ige, amely testté lett közöttünk…

(Szent II. János Pál pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 70/1-2. és 9., vagy ÉE 84/1-2. és 6.: Jézus, világ Megváltója…)

III. szentségimádási óra.

Az irgalmas Jézus példája

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Ahol csak járt, akikkel csak találkozott, amit átélt, amire kényszerítették – az mind irgalmasságáról beszél. Jézus irgalmas szeretetét nem lehet felülmúlni. Ő a forrás, amiből csak meríteni lehet. Az irgalmas Jézussal találkozott Lévi, a vak, a béna, az inaszakadt, a leprás, a nő és a férfi, de még a tőle távoltartott kisgyermekek is. Ő áll előttünk, aki nemcsak példa, hanem hatékony erőforrás is. Itt a teste és a vére a szent Eucharisztiában! Ahhoz ad erőt, hogy legyőzzük az ellenszenvet, a gyűlöletet, a faji, származásbeli különbségeket, a félelmeket, s mindent, ami elválaszt a másik embertől. Irgalmas Jézus, segíts nekünk!

(Rövid csend.)

1. Amikor Mária odaért, ahol Jézus volt, és meglátta, e szavakkal borult a lába elé: „Uram, ha itt lettél volna, nem halt volna meg testvérem.” Amikor látta, hogy sírnak, Jézus lelke mélyéig megrendült. „Hova tettétek (Lázárt)?” – kérdezte megindultan. „Gyere, Uram – felelték –, és nézd meg!” Jézus könnyekre fakadt. Erre a zsidók megjegyezték: „Nézzétek, menynyire szerette!”

(János evangéliuma 11,32-36)

(Rövid csend majd ének, pl. SzVU 60/1., vagy ÉE 81/1.: Hogyha hozzád járulunk…)

2. Jó vagy Uram, a lélekhez, amely téged keres. Milyen vagy akkor ahhoz, aki megtalált? De éppen az a csodálatos, hogy senki sem kereshet téged, hacsak előbb már meg nem talált. Azt akarod, hogy megtalálván keressünk és keresvén megtaláljunk. Igen, kereshetünk és megtalálhatunk, de meg nem előzhetünk. Mert ha mondjuk is: kora reggel eléd száll imádságom… (Zsolt 80,14) – mégis kétségtelen, hogy lagymatag minden imádság, amelyet nem előz meg a kegyelem ihlete.

(Clairvaux-i Szent Bernát)

(Rövid csend, majd ének, SzVU 152/1-2., vagy ÉE 189/1-2.: Ó, Jézus, emlékezni rád…)

3. Úgyszintén te is vándor, hallgasd meg, amit mondanak neked a te Urad néma sebei, és gondold meg, mily hálásnak kell lenned iránta!

(Szent Hedvig sírfelirata)

(Rövid csend majd ének, pl. SzVU 154/1-2., vagy ÉE 132/1-2.: Jézusomnak szívén…)

4. Jézusom, neked szentelem szívemet, zárd a tiédbe! / Szívedben akarok lakni, szíveddel akarok szeretni, szívedben akarok élni. / Szívedből akarom meríteni az igazi szeretetet, mely felemészti szívemet: / benne erőt, világosságot, kedvet és igazi vigasztalást fogok találni. / Jézusom, szívem a te szíved szeretetének oltára legyen, oltár, amelyen magamat neked áldozom. / Szemem mindenkor szent sebeidre tekintsen, / elmém mindig irgalmadra gondoljon! Ámen.

(Vianney Szent János)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 143/1. és 3., vagy ÉE 207/1. és 3.: Előtted, Jézusom…)

5. Egy dolog szükséges: hogy szeressük Jézust, az ő nyomában járjunk, kezünk az ő kezét fogja, az ő életét éljük, az ő gondolatait gondoljuk, ő beszéljen és cselekedjen általunk.

(Boldog Charles de Foucauld)

(Rövid csend, majd ének, pl.: Jézus életem, erőm, békém, / Jézus társam, örömöm, / benned bízom, te vagy az Úr, / már nincs mit félnem, mert bennem élsz, / már nincs mit félnem, mert bennem élsz.)

6. Nekem a szentostya olyan, mint egy csendes forrás erdők közepén, sziklaméhből fakadva, kőágyban szivárogva. Aztán kolostorok épülnek melléje, Pilisszentkereszt vagy Zobor; aztán romba dőlnek, s nem marad más, csak az édes, hűvös, tiszta tükrös forrás! Afölött tükröződik minden korszak, építkezés s romba dőlés, tavasz és ősz! Olyan az Eucharisztia s a szentostya: újat ad, sacramentum. (…) Istennel tele s egyszerű, mint a lét. (…) Ily sacramentum, csakhogy páratlan, Krisztus, a puha, lágy, érzelmes szemű, a nagy akaratú, a nagystílű lélek, az ember, ki Istent takar, úgy ahogy ő…

(Prohászka Ottokár)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 136/1. és 3., vagy ÉE 171/1. és 3.: Üdvözlégy, Oltáriszentség…)

7. Az evangéliumot hirdetni korunkban kétségkívül nemcsak a keresztény világ számára fontos, de az egész emberiség javát is szolgálja. Az evangelizáció azokhoz a mai emberekhez szól, akik tele vannak ugyan reménnyel, de mégis félelmek és szorongások között élnek. (…) Szoros kapcsolat áll fenn Krisztus, az Egyház és az evangelizálás között. Most, az „Egyház korszakában”, az ő feladata az evangelizálás. Nem lehet az evangéliumot az Egyház nélkül hirdetni, még kevésbé az Egyház ellen. Nem árt ezt a tényt emlékezetbe idézni. Akadnak ugyanis korunkban sajnos olyanok, akik föltételezhetően jó szándékkal, de mégis tévesen azt mondják, hogy ők szeretik Krisztust, de az Egyházat nem. Hogy ez a megkülönböztetés mennyire képtelen, kitűnik az evangélium szavaiból: „Aki titeket megvet, engem vet meg.” Hogyan is lehetne szeretni Krisztust, ha valaki nem szereti az Egyházat? A Krisztusról írt legszebb tanúságtételek egyike Szent Pálé: „Krisztus szerette Egyházát és föláldozta magát érte.”

(Boldog VI. Pál pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 280B/1-2., vagy ÉE 187/1-2.: Győzelemről…)

IV. szentségimádási óra.

A Szentlélek irgalmas szeretete

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Ha felsóhajtunk, ha fohászkodunk, mindig Isten Szentlelkét hívjuk segítségül, még ha csak azt mondjuk is: Ó, Istenem… Ő az, akit szólítunk, akire várunk, akinek csöndes teremtő, átalakító, vigasztaló erejére számítunk. Mert a Szentléleknek irgalmas szeretete az Atya meghosszabbított jobbja, hozzánk szóló nyelve, minket kísérő szeme (ha egyáltalán lehet és szabad őt emberi testrészekhez hasonlítani). Kérjük, legyen védelmezője jó ügyeinknek, súgjon, ha tanácsra szorulunk, bátorítson, ha megfáradnánk, eltántorodnánk, reményvesztettekké válnánk. Irgalmasság Lelke, kísérd egész keresztény életünket!

(Rövid csend.)

1. Majd kérni fogom az Atyát, és ő más vigasztalót ad nektek: az Igazság Lelkét, aki örökké veletek marad. A világ nem kaphatja meg, mert nem látja, és nem ismeri. De ti ismeritek, mert bennetek van és bennetek marad. Nem hagylak árván benneteket, hanem visszajövök hozzátok. Rövid idő, s a világ nem lát többé, ti azonban láttok, mert én élek, és ti is élni fogtok majd. Azon a napon majd megtudjátok, hogy Atyámban vagyok, ti bennem, s én bennetek. Aki ismeri és teljesíti parancsaimat, az szeret engem. Aki szeret engem, azt Atyám is szeretni fogja. Én is szeretni fogom, és kinyilatkoztatom magam neki.

(János evangéliuma 14,16-21)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 102/1-2., vagy ÉE 124/1-2.: Szentlélek Isten…)

2. Hozzád emelem, Uram, lelkemet, / Istenem, tebenned remélek; / ne hagyd, hogy megszégyenüljek, ellenségeim ne diadalmaskodjanak rajtam. / Hisz senki, aki tebenned bízik, / meg nem szégyenül. / Útjaidat, Uram, mutasd meg nekem, / és ösvényeidre taníts meg engem! / Vezess és oktass engem igazságodra, / mert te vagy az én üdvözítő Istenem, / s én tebenned bízom szüntelen!

(Zsoltárok könyve 24,1-4)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 99/1-2.: Ó, alkotó Lélek, jövel…, vagy: Veni Creator, veni Creator, veni Creator Spiritus!)

3. Te lélegezz bennem, Szentlélek Isten, hogy ami szent, azt akarjam. Te parancsolj nekem, Szentlélek Isten, hogy ami szent, mindig azt tegyem. Te hívogass engem, Szentlélek Isten, hogy ami szent, azt szeressem. Erősíts meg engem, Szentlélek Isten, hogy ami szent, hűséggel megvédjem. Te őrizz engem, Szentlélek Isten, hogy szent kegyelmed el ne veszítsem!

(Hippói Szent Ágoston)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 97/1-2. vagy ÉE 125/1-2.: Jöjj, Szentlélek Istenünk…)

4. Uram, ki megáldod a téged áldókat, és megszenteled a benned bízókat, üdvözítsd népedet, és áldd meg örökségedet, egyházad teljességét őrizd meg. Szenteld meg azokat, kik házad ékességét szeretik. Te viszont dicsőítsd meg őket isteni erőddel és ne hagyj el minket, kik benned bízunk. Ajándékozz békességet a te világodnak, egyházaidnak, papjaidnak és minden népednek, mert minden jó adomány és minden tökéletes ajándék felülről van, leszállván tőled, a világosság Atyjától. És téged dicsőítünk, imádunk s neked hálát adunk, Atya és Fiú és Szentlélek, most és mindenkor s örökkön-örökké. Ámen.

(Aranyszájú Szent János liturgiájából)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 102/1-2., vagy ÉE 124/1-2.: Szentlélek Isten, szállj le ránk…)

5. Miért vagyok a remény embere? – Mert hiszem: Isten új arcot ölt minden reggel, és most teremti a világot, nem valahol az elfelejtett múlt ködében. Ez késztet minden percben készen állni a nagy találkozásra. Mert a váratlan a Gondviselés szabálya. Ez a kiszámíthatatlan Isten ment meg minket és szabadít meg minden determinizmustól kijátszva a szociológusok borúlátó jóslatait. Ez a kiszámíthatatlan Isten szereti gyermekeit, az embereket. Ez reményem forrása. A remény embere vagyok: nem emberi érvek, nem természetes optimizmus táplálja bennem a reményt, hanem egyszerűen hiszem, hogy a Szentlélek működik az Egyházban és a világban, akár tudunk róla, akár nem. A remény embere vagyok, mert hiszem: a Szentlélek mindörökké a teremtő Szellem, aki minden reggel új szabadságot, örömöt és bizalmat hoz azoknak, akik befogadják. A remény embere vagyok, mert tudom: az Egyház története hosszú, s tele a Szentlélek csodáival. Gondoljatok a prófétákra és a szentekre, akik döntő órákban a kegyelem csodálatos eszközei voltak, s fénycsóvát vetítettek elénk az útra. Hiszek a Szentlélek meglepetéseiben. XXIII. János pápa is egy volt közülük. A zsinat is. Nem számítottunk se az egyikre, se a másikra. Miért merülne ki éppen most Isten képzelőereje és szeretete? Remélni kötelesség és nem fényűzés. A remény nem álmodozás, ellenkezőleg: eszköz, hogy álmunkat valóra váltsuk. Boldogok, akik álmodni mernek, s álmukért kemény pénzzel fizetnek, hogy testet öltsön az emberek életében.

(Leo Jozef Suenens)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 127/1., vagy ÉE 183/1.: Ó, szentséges…)

6. Gyönge vagyok, az erősség ajándékára várok és vágyom! Ha számba veszem a feladataimat, kötelezettségeimet, küldetésemet, kétségbe kell esnem erőtlenségem láttán, kitartásom hiányán, állhatatlanságomon. Szenvedélyek, erők sűrűsödnek lelkem peremén, mikkel nem tudok leszámolni. Áldozatokat kell hoznom Istenemért, Egyházamért, magam és mások üdvéért – és én töprengek és félek az áldozatoktól. Rettegek az emberektől, kiket elviselni az erősek is alig tudnak. Ó, Uram, tölts el az Erősség ajándékával! Legyek bátor, tetterős, áldozatokat örömmel hozni tudó hős, de ha kell, vállaljam a te erőtlenségeidet, – mely emberileg ugyan gyöngeségnek, alulmaradásnak látszik, de tudom, hogy „Istennek a gyöngesége erősebb az embereknél” (1Kor 1,25).

(Belon Gellért)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 134/1-2., vagy ÉE 162/1-2.: Üdvözlégy, Krisztusnak…)

7. Nyugodtan és örömmel várom a halál testvér jövetelét, úgy, ahogy azt a Jóisten akarja. Mindenekelőtt bocsánatot kérek az irgalmasság Atyjától „számtalan bűnömért, megbántásaimért és hanyagságaimért”, ahogy ezt már számtalanszor ismételtem a szentmiseáldozat felajánló imájában. Mindazok közbenjáró imájába ajánlom magamat, akikhez mint pap és püspök, és mint Isten szolgáinak alázatos és méltatlan szolgája közel kerültem és ismertük egymást, hogy elnyerjem azt az első kegyelmet, ami bocsánatát jelenti és lelkem bebocsátást kapjon az örök és boldog mennyországba. Aztán szívem egész szeretetével buzgón újítom meg római katolikus és apostoli hitvallásomat. Az összes hitvallások különböző formulái között, amelyek a hitet foglalják össze, az egyszerű, a főpapi szentmise krédója a legkedvesebb nekem, amely az egyetemes Egyházzal egyesít minket, minden rítusban, minden időben és minden országban élő hívőt a „Hiszek az egy Istenben, mindenható Atyában”-tól egészen az „eljövendő örök élet”-ig.

(Szent XXIII. János pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 259/1-2., vagy ÉE 126/1-2.: Jöjj, Szentlélek Úristen…)

V. szentségimádási óra.

Az irgalmasságot tanuló Egyház

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is). Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Az Egyház is úton jár előre. Nem birtokolja a tökéletességet, de feléje hajózik. Éjjel-nappal maga előtt látja a célt, az irgalmas Istent, akit el kell érnie. Míg közvetíti Krisztus kegyelmeit tagjai számára, addig maga is tanítványként tanulja az irgalmasságot napról napra. Esésekből, botlásokból nem szégyen okosodni: a történelem számos pontján nem álltunk a helyzet magaslatán, bocsánatot kérünk érte. Ma azonban minden eszközt megragadunk, hogy Jézus ránk bízott irgalmasságának kincstárát ne zárjuk el senki elől, hanem mi is bőven merítve belőle gazdagon osztogassuk…

(Rövid csend.)

1. Krisztus Jézus, a mi békességünk: a megosztottságot egységgé változtatta. Testében rombolta le a válaszfalat, az ellenségeskedést kiküszöbölte. A törvényt ugyanis parancsaival és rendelkezéseivel érvénytelenítette. Mint békeszerző, a két népet magában eggyé, új emberré teremtette, és egy testben mind a kettőt kiengesztelte az Istennel kereszthalála által, amellyel az ellenségeskedést megölte. Eljött, hogy békét hirdessen nektek, a távollevőknek, és békét a közellevőknek. Az ő révén van mindkettőnknek szabad utunk az egy Lélekben az Atyához. Ezért már nem vagytok többé idegenek és jövevények, hanem a szentek polgártársai és Isten háza népe. Apostolokra és prófétákra alapozott épület vagytok, s a szegletkő maga Krisztus Jézus. Ő tartja össze az egész épületet, belőle nő ki az Úr szent temploma. Ti is benne épültök egybe a Lélek közreműködésével az Isten hajlékává.

(Efezusiaknak írt levél 2,14-22)

(Rövid, csend, majd ének, pl. SzVU 226/1. és 4., vagy ÉE 151/1-2.: Kegyességgel hívsz…)

2. Isten adományai közül a keresztség a legszebb és legcsodálatosabb. (…) A következő nevekkel illetjük: ajándék, mert azok kapják, akik semmit sem hoznak; kegyelem, mert még a bűnös embernek is megadatik; alámerítés, mert a bűnt beletemetik a vízbe; kenet, mert szent és királyi; megvilágosodás, mert ragyogó fény; köntös, mert beborítja szégyenünket; fürdő, mert lemos minket; pecsét, mert megőriz bennünket és Isten uralmának jele.

(Nazianzoszi Szent Gergely)

(Rövid csend, majd ének, pl.: Jézus, majd gondolj rám, ha a te országod eljön! / Jézus, majd gondolj rám, ha a te országod eljön!)

3. Ki tudna valaha is megszabadulni tökéletlen cselekvésmódjától és állapotától, ha te, Istenem, nem emeled magadhoz a tiszta szeretetben? Hogyan emelkedhet fel hozzád az alacsonyságban született és felnövekedett ember, ha nem emeled fel őt azzal a kézzel, amellyel megteremtetted? Istenem, te nem veszed el többé azt, amit egyszer nekem ajándékoztál egyetlen Fiadban, Jézus Krisztusban, akiben megadtál mindent, amit csak kívánhatok. Ezért örvendezem, amikor arra gondolok, hogy nem késel, ha én várakozom.

(Keresztes Szent János)

(Rövid csend, majd ének, pl.: A lelkem csak az Úrnál csendesül el, / az Úrban béke vár. / Csak nála lelhet nyugodalmat lelkem, / nála béke vár.)

4. Ha találkoznék egy angyallal és egy pappal, előbb a papot köszönteném, mert annak hatalma van az Úr teste fölött…

(Assisi Szent Ferenc)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 118/1-2., vagy ÉE 166/1–2.: Krisztus teste…)

5. Áradj belénk hát, óh örök / igazság és szent szeretet! / Oldozd meg a bilincseket / amikkel törzs és vér leköt, / hogy szellem és ne hús tegyen / magyarrá, s nőjünk ég felé, / testvérnépek közt, mint a fák, / kiket mennyből táplál a Nap.

(Babits Mihály)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 120/1., vagy ÉE 181/1.: Menyegzős köntösbe…)

6. Létezik egy olyan Egyház, amely vándorol, s ez gyönyörűséges. Hogyan szeretném látni a holnap Egyházát? – Olyan Egyház, amely teljesen aláveti magát Isten igéjének, amely táplálja és felszabadítja. Olyan Egyház, amely élete középpontjába állítja az Eucharisztiát. Urát szemléli, aki mindent beteljesít, amikor „az ő emlékezetére” és az ő ajándékozó példájára cselekszik. Olyan Egyház, amely nem fél attól, hogy emberi szervezetet és eszközöket használjon, ezek által szolgálni akar, és nem válik szolgává. Ez az Egyház az evangélium egyszerű szavaival kíván a mai világhoz, a kultúrához, a különféle civilizációkhoz szólni. Olyan Egyház, amely inkább tettekkel, mint szavakkal beszél. Olyan Egyház, amely figyelmes a Szentlélek jelenlétének a mi korunkban mindenütt mutatkozó jeleire. Olyan Egyház, amely képes felismerni az új szegénységet és nem aggódik túlzottan amiatt, vajon hibázik-e, ha kreatív módon segíti őket. Olyan Egyház, amely alázatos szívű, egészséges fegyelmű, amelyben egyedül Istennek lehet elsősége.

(Carlo Maria Martini)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 146/1-2., vagy ÉE 206/1-2.: Hol vagy, én szerelmes…)

7. A lehetőség keretei között a nagyobb településeken jó lenne kijelölni templomokat vagy kápolnákat a folyamatos szentségimádás helyéül. (…) Ébresszék fel a kicsinyekben a Jézus társaságában időzés iránti érzéket és ennek szépségét, s tanítsák őket csodálni Jézus jelenlétét az Eucharisztiában. Elismerésemet és bátorításomat szeretném kifejezni az Istennek szentelt élet mindazon intézményeinek, amelyeknek tagjai idejük jelentős részét szentségimádással töltik. Ezzel ugyanis mindenkinek példát adnak arra, hogy egy ember hogyan engedi formálni önmagát az Úr valóságos jelenléte által. Ugyanígy bátorítani akarom a hívők társulatait és egyesületeit, amelyek sajátos feladatuknak tekintik a szentségimádást, s ezzel az egész Egyház számára a szemlélődés kovászaként jelei annak, hogy Krisztus az egyes emberek és a közösségek életének középpontja.

(XVI. Benedek pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 61/1-2.: A fényes Istenarcot…, vagy ÉE 86/1-2.: Szent arcod ékessége…)

VI. szentségimádási óra.

Szentek nagyszerű irgalmával gazdagon

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

A szentek és boldogok nagyszerű irgalmával gazdagon lépünk az irgalmas Atya nyomába. Fia, Jézus adott példát nekik, amit ők megértettek és képességeik, adottságaik szerint gyakoroltak. Ettől lettek szentek; az életszentség felfelé vezető útján az irgalmasság gyakorlásának lépcsőin haladtak előre úgy, hogy soha vissza nem néztek. Mi is erre az útra léptünk a keresztségünk óta, hadd javítsanak, formáljanak minket a szentek, akik maradandó példát hagytak ránk, és égi közbenjárásukkal állnak mellettünk.

(Rövid csend.)

1. Alleluja. Megkezdte uralkodását Urunk, Istenünk, a Mindenható. Örüljünk, ujjongjunk és dicsőítsük, mert eljött a Bárány menyegzőjének napja. Menyasszonya felkészült. Megadatott neki, hogy ragyogó, színtiszta gyolcsba öltözzék. A gyolcs a szentek igaz tetteit jelenti. Ezt mondja nekem: írd! Boldogok, akik meghívást kaptak a Bárány menyegzős lakomájára!

(Jelenések könyve 19,6-9)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 58/1-2., vagy ÉE 65/1-2.: Bűnbánóknak menedéke…)

2. Mindenki számára nyilvánvaló, hogy minden rendű és állapotú krisztushívő meghívást kap a keresztény élet teljességére és a szeretet tökéletességére, s ez a szentség a földi társadalomban is előmozdítja az emberibb életmódot. E tökéletesség elnyeréséért a hívők vessék latba a Krisztus ajándékozásának mértéke szerint kapott erőket, hogy az ő nyomában járva és hozzá hasonlóvá válva, mindenben teljesítve az Atya akaratát, szívvel-lélekkel Isten dicsőségére és a felebarátok szolgálatára szenteljék magukat. Isten népének szentsége így hozza meg bőséges gyümölcseit, amint ezt az Egyház története oly sok szent élete által ragyogóan bizonyítja.

(Lumen gentium, 40)

(Rövid csend, majd ének, pl.: Laudate omnes gentes, / laudate Dominum, / laudate omnes gentes, / laudate Dominum! – Dicsérje minden nemzet, / dicsérje az Urat, / dicsérje minden nemzet, / dicsérje az Urat!)

3. Krisztus lelke, szentelj meg engem! / Krisztus teste, üdvözíts engem! / Krisztus vére, ihless meg engem! / Krisztus oldalából kifolyó víz, moss tisztára engem! / Krisztus kínszenvedése, erősíts meg engem! / Ó, jóságos Jézus, hallgass meg engem! / Szent sebeidbe rejts el engem! / Ne engedd, hogy elszakadjak tőled! / A gonosz ellenségtől oltalmazz engem! / Halálom óráján hívj magadhoz engem! / Add, hogy eljussak hozzád, / és szentjeiddel dicsérjelek téged, / mindörökkön-örökké. / Ámen.

(Loyolai Szent Ignác)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 118/1-2., vagy ÉE 166/1-2.: Krisztus teste…)

4. Istenem, csodálatos gondviselésed által mindannyian arra vagyunk hivatva, hogy Krisztus testének tagjaivá váljunk. És minden egyes tagnak öröktől fogva meghatároztad a maga feladatát, számolva minden ember adottságával. Ebben a rendben örök elhatározásoddal részemre is kijelöltél egy helyet, ahol szolgálnom kell. Uram, készen állok erre a szolgálatra! Kívánj tőlem akár csendes, hangtalan munkát, akár hősi elszántságot, nagy áldozatokat: készen vagyok, Uram. Mutasd meg akaratodat, követlek, téged! Ámen.

(A Beszélgetés a Mesterrel című imakönyvből)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 86/1-2., vagy ÉE112/1-2.: Dicsőség, szent áldás…)

5. Közelebb, közelebb, Uram, hozzád! / Boldogan ölelem keresztedet át. / Édes lesz az nekem, hisz te fogod kezem, / Mindig csak közelebb, édes Istenem! //Ha vándorutamon a nap leszáll, / Nyugtot fáradt fejem szíveden talál! / Álmomban rebegem: Tiéd az én szívem! / Mindig csak közelebb hozzád, Istenem! // Tudom, hogy arcodat megláthatom! / Véget ér egykoron sok-sok bánatom. / Sóhajom végszava e hő ima legyen: / Hozzád, ó, Istenem, édes Istenem! // Karjaid kitárva ölelésre: / Elfáradt lelket hívsz megpihenésre. / Megyek hát, Istenem, ezt zokogja lelkem. / Közelebb, közelebb hozzád, Istenem!

(XIX. századi keresztény himnusz)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 74/1-2.: Ó, Jézus, Jézus…, vagy a fenti ének.)

6. Egy dolognak van értelme csupán: szentnek lenni!

(Graham Green)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 155/1-2., vagy ÉE 133/1-2.: Jézus Szíve, legtisztább szív…)

7. Az életszentség csúcsa a kétségbeesés visszautasítása. (…) Egész létünk a szeretet isteni „túlkapásainak” drámája. (…) Soha, semmilyen körülmények között senkit és semmit ne kritizáljunk, egyedül önmagunkat. Tudom, hogy ez a maximum, az abszolút. Talán érdemes volna a mai korban megfordítani a mondást, hogy ne úgy tekintsük a másikat, mint magunkat, hanem tekintsük úgy magunkat, mint a másikat. Legyünk olyan kemények önmagunkhoz, mint eddig másokhoz voltunk. Kritizáld magadat olyan fokban, mint felebarátodat!

(Pilinszky János)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 290/1-3., vagy ÉE 301/1-2.: Gyászba borult egek…)

VII. szentségimádási óra.

Megbocsátó, irgalmas szeretettel a világ felé

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Nem elegendő csodálni Isten irgalmas szeretetét, el kell indulni azon az úton, amely hozzá vezet, s amely nem más, mint az irgalmasság gyakorlásának az útja. A világ egy adottság, egy élettér, amelyben napjaink, éveink telnek. Persze sok ütést, sebet is kapunk, amelyekre nem könnyű megbocsátó, irgalmas szeretettel válaszolni. „Ha megütik jobb orcádat, tartsd oda a másikat is…” (Mt 5,39). El kell sajátítanunk Isten megbocsátó szeretetét; lépésről lépésre haladunk előre. Tudjuk jól, hogy „a világnak Krisztus kell”! Vinni akarjuk, árasztani szeretetét! Adja az Úr, hogy a csendben szemlélni tudjuk Jézust, a szívét a világ felé kitáró Üdvözítőt: vele, érte könnyebb…

(Rövid csend.)

1. Ti azonban választott nemzetség, királyi papság, szent nép vagytok, melyet Isten tulajdonába vett, hogy hirdessétek nagy tetteit annak, aki a sötétségből csodálatos világosságára hívott meg titeket (…) Szeretteim, mint jövevényeket és idegeneket arra kérlek titeket, hogy tartózkodjatok a testi szenvedélyektől, amelyek a lélek ellen harcolnak! Éljetek nemes és szép életet a pogányok között, hogy jótetteiteket látva dicsőítsék Istent a látogatás napján!

(Péter első levele 2,9.11)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 145/1-2., vagy ÉE 210/1-2.: Győzhetetlen én kőszálom…)

2. Nem szerethetek anélkül, hogy ne kívánnám annak halhatatlanságát, akit szeretek.

(Gabriel Marcel)

(Rövid csend, majd ének, pl.: Virrassz még és imádkozz még! / Jézussal ébren virrassz az éjben!)

3. Kalkutta legsűrűbben lakott negyedében háromszázezer hajléktalan él az utcán. A városnegyed neve: az öröm városa. Ennek a pokolnak a közepén több hősiességet, több szeretetet, sorsközösség-vállalást, több örömet és több boldogságot találtam, mint a gazdag Nyugat megannyi városában. Olyan emberekkel találkoztam, akiknek semmijük sincs, és akik mégis mindennel rendelkeznek. Gyakran pusztán a mosoly erejével aratnak győzelmet.

(Dominique Lapierre)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 142/1-2., vagy ÉE 168/1-2.: Zálogát adtad…)

4. A vallás egy olyan szükség, amellyel az ember az isteni felé próbál emelkedni, hogy saját ínségére orvoslást találjon. Míg a hitben pont fordítva: Isten az, aki eljött az emberiséghez. A megtestesülés az a pont, amelyben célt érnek az emberi küzdelmek és a vallásos értékek. Ez a kereszténység területe, ahol az időbeli Istennel, a történelemben lévő Istennel találkozunk.

(Dietrich Bonhoeffer)

(Rövid csend, majd ének, pl.: Ubi caritas et amor, / ubi caritas Deus ibi est. – Ahol szeretet és jóság, / ahol szeretet: ott van Istenünk.)

5. Batyum: a legsúlyosabb Nincsen, / Utam: a nagy Nihil, a Semmi, / A sorsom: menni, menni, menni / S az álmom: az Isten. // Vele szeretnék találkozni, / Az álmommal, nagy bolond hitben / S csak ennyit szólni: Isten, Isten / S újból imádkozni. // Nem bírom már harcom vitézül, / Megtelek Isten-szerelemmel: / Szeret kibékülni az ember, / Mikor halni készül.

(Ady Endre)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 113., vagy ÉE 182/3.: Édes Jézus, neked élek…)

6. Akiben van tehetség, köteles azt kiművelni a legfelsőbb fokig, hogy embertársainak mennél nagyobb hasznára lehessen. Mert minden ember annyit ér, amennyit embertársának használni, hazájának szolgálni tud.

(Kodály Zoltán)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 119/1-2., vagy ÉE 161/1-2.: Leborulva áldlak…)

7. Az Egyház kötelessége, hogy szüntelenül vizsgálja és az evangélium fényénél értelmezze az idők jeleit, e nélkül ugyanis nem adhatja meg minden egyes nemzedéknek a korszerű választ az örök emberi kérdésekre az e világi és a túlvilági élet értelméről és a kettőnek egymással való összefüggéséről. Ismernie és értenie kell tehát azt a világot, amelyben élünk.

(Gaudium et spes, 4)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 114/1-2., vagy ÉE 169/1-2.: Égből szállott…)

VIII. szentségimádási óra. Szűz Mária, az irgalmasság Anyja

Szentségkitétel (ha úrmutatóval, akkor ünnepélyes formában, tömjénezéssel; amennyiben cibóriummal, akkor egyszerű formában). Végezhető azonban zárt tabernákulum előtt is. Alkalmas ének: SzVU 129/1-3.: Szent vagy, Uram… (vagy ÉE 172) mindhárom versszaka.

Keresztvetés és bevezető szavak:

Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében. Ámen.

Szűz Mária, az irgalmasság Anyja és ikonja – mert nem értette meg jobban Isten e titkát senki más, mint ö. Észrevette a szükséghelyzet küszöbén álló kánai házaspárt, megadó és résztvevő szeretettel kísérte Szent Fiát a keresztúton, ölébe fogadta halott Fiát s a reménykedő apostolokkal együtt várta a Szentlelket. Osztozott nem csak egyszülött Fia irgalmas szeretetében, de Isten felénk hajló, végtelen irgalmában is. Talpig ember volt, talpig asszony volt, talpig édesanya volt. Jézusé, a miénk és a világé… Rajta keresztül forduljunk az irgalom forrásához, hogy bőséggel meríthessünk belőle!

(Rövid csend.)

1. Jézus anyja így szólt a szolgákhoz: Bármit mond nektek, tegyétek meg! Volt ott hat kőkorsó, a zsidóknál szokásos tisztálkodás céljára, mindegyik két-három mérős. Jézus szólt nekik: Töltsétek meg a korsókat vízzel! Meg is töltötték azokat színültig. Ekkor azt mondta nekik: Most merítsetek belőle, és vigyétek oda a násznagynak. Odavitték. Amikor a násznagy megízlelte a borrá vált vizet, nem tudta honnan való – a szolgák azonban, akik a vizet merítették, tudták –, hívatta a násznagy a vőlegényt, s szemére vetette: Először mindenki a jó bort adja, s csak amikor már megittasodtak, akkor az alábbvalót. Te meg mostanáig tartogattad a jó bort. Ezzel kezdte meg Jézus csodajeleit a galileai Kánában. Kinyilatkoztatta dicsőségét, s tanítványai hittek benne.

(János evangéliuma 2,5-12)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 189/1-2., vagy ÉE 235/1-2.: Nyújtsd ki mennyből…)

2. Uram, amikor bűneimre nézel, emlékezzél Mária tisztaságára! Uram, amikor tisztátalanságaimat látod, emlékezzél annak szüzességére és ragyogó szentségére, aki téged a világra szült! Uram, amikor hűtlenségeimet tekinted, emlékezzél meg annak könyörgéseiről, aki téged méhében hordozott!

(Az etióp liturgiából)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 191/1-2., vagy ÉE 219/1-2.: Ó, dicsőséges Asszonyság…)

3. A testetlen megtestesül, a láthatatlan látható, az érinthetetlen tapinthatóvá válik, az időtlen elkezdődik, az Isten Fia emberfia lesz, Jézus Krisztus, tegnap és ma, ugyanaz mindörökké.

(Nazianzoszi Szent Gergely)

(Rövid csend, majd ének, pl. ÉE 220: Oltalmad alá futunk…)

4. Boldogság csak ott van, ahol az igazság és a valóság egybeesik azzal az akarattal, amely mindent legigazibb tökéletességéhez vezet el: az Isten akaratával. Egyetlen boldogságunk van: neki tetszeni. (…) Szabadságunk csak az önzetlen szeretetben virágozhat ki, Istent kell szeretnünk önmagáért, mert ő az Isten.

(Thomas Merton)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 140/1. és 3., vagy ÉE 178/1. és 3.: Üdvözlégy, üdvösséges…)

5. Már oly rég csend van, s mégis boldogan / (…)/ Tenálad, Mária, Mesterem Szülője, / bízó lélekkel húzom meg magam. // Mezők virágát hoztam ím, Neked, / egy dalt dúdolva teszem most elédbe: / Salve Regina… Nézz, Anyám, feléje: / fogadd a szívem, s nyújtsd áldó kezed. // Most kint is sárga lombhullás zizeg; / lelkem Nálad virraszt. Úgy-e hiszed: / Tiéd vagyok, ó nyújtsd áldó karod! // Úgy-e akkor is eljössz, ha ősz / ködös felhőin messze-messze nősz / s jászolban Fiad altatgatod…

(Rezek Román)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 34/1. és 3.: Szülte a Szűz…, vagy: Magnificat, magnificat, / magnificat anima mea Dominum…)

6. Mária, Jézus Anyja! Segíts nekem, hogy úgy fogadjam Jézust, mint fényt az életemben. Látod, mennyi sötétség van bennem, amiről magam sem tudok. Segíts, hogy ne álljak ellen Jézus fényességének, hanem megnyíljak előtte lelkiismeret-vizsgálatomban, a szentgyónásban, lelkem kitárásában, a meditációban, Jézus igéjének hallgatásában. – Mária, a te életedet megvilágosította Jézus, segíts, hogy számomra is minden pillanatban világosságot adjon! Hadd ismerjem meg, mint barátomat, mint Üdvözítőmet, mint Megváltómat! – Tedd, hogy kortársaim is megismerhessék Jézust, igazságban és szeretetben, ahogy én ismerem!

(Carlo Maria Martini)

(Rövid csend, majd ének, pl. SzVU 195/1. és 5., vagy ÉE 236/1. és 4.: Te vagy földi éltünk…)

7. Az Üdvözítő édesanyjának egészen különleges szerepe van az üdvtörténelemben; mert „amikor elérkezett az idők teljessége, az Isten elküldte a Fiát, aki asszonytól született, és alávetette magát a törvénynek…” Az örökkévalóság belépett az időbe és ezzel az idő is megváltozott: véglegesen az „üdvösség ideje” lett Krisztus misztériumának teljében. Az Egyház liturgiájában a názáreti Máriát úgy köszönti, mint aki jelzi, milyen lesz majd az Egyház, mert ő a Szeplőtelen Fogantatásban előre részesült a megváltás húsvéti kegyelmében. (…) Mária az eszkatologikus beteljesedésben „a Tenger Csillaga” marad mindazoknak, akik még a hit útját járják. Ha ezek a földi lét különböző tájairól hozzá emelik szemüket, ezt azért teszik, mert „ő egy Fiút szült, akit Isten elsőszülötté tett a sok testvér között”, és azért, mert ő anyai szeretettel működik közre élethivatásukban és felnevelésükben.

(Szent II. János Pál pápa)

(Az utolsó idézetet követő csend után egy tized rózsafüzér, majd szentségi áldás vagy csendes szentségbetétel. Végül záróének, pl. SzVU 284/1-2., vagy ÉE 234/1-2.: Boldogasszony, Anyánk…)

Az irgalmasság litániája

Emeljük fel szívünket az ég kívánsága szerint! – Üdvözíts minket, Urunk!

Szabadítsd meg valamennyi embertestvérünket az örök haláltól! – Üdvözíts minket, Urunk!

Add meg elhunyt híveidnek az örök nyugodalmat! – Üdvözíts minket, Urunk!

Szabadítsd meg az emberiséget az éhségtől, a háborútól és minden borzalomtól! – Üdvözíts minket, Urunk!

Ajándékozz az egész világnak igazságot és békét! – Üdvözíts minket, Urunk!

Bátorítsd és világosítsd meg szent Egyházadat! – Hallgass minket, Urunk!

Támogasd a pápát, a püspököket, a papságot és az evangélium szolgáit! – Hallgass minket, Urunk!

Küldj új munkásokat aratásodba! – Hallgass minket, Urunk!

Add meg valamennyi kereszténynek a hit egységét! – Hallgass minket, Urunk!

Vezess minden embert az evangélium igazságára! – Hallgass minket, Urunk!

Vigyázz a mi helyi egyházunkra és annak püspökére! – Hallgass meg minket, Urunk!

Légy jelen minden házban és minden családban! – Hallgass meg minket, Urunk!

Nyújts vigaszt az öregeknek a Szentlélek kegyelmével! – Hallgass meg minket, Urunk!

Add, hogy a fiatalok növekedjenek barátságodban! – Hallgass meg minket, Urunk!

Bölcsességeddel világosítsd meg a törvényhozókat és a kormányzókat! – Hallgass meg minket, Urunk!

Védelmezd az igazság miatt üldözötteket! – Hallgass meg minket, Urunk!

Add vissza hazájukat a menekülteknek! – Hallgass meg minket, Urunk!

Vigasztald beteg és szenvedő testvéreinket! – Hallgass meg minket, Urunk!

Istenünk, imádságunknak az életünkben kell kifejezésre jutnia. Az irgalmasság az imádságból születik és azután konkrét tettekben ölt testet. Imádságunkban tehát szeretetben egyesüljünk azokkal, akikkel találkozunk: segítsük őket szükségükben, álljunk a szolgálatukra, azért, hogy megvalósítsák valódi létüket. Halottainkra emlékezve pedig világosítson meg minket az élet igazi értelme. Krisztus, a mi Urunk által. Ámen.

Mi Atyánk…

Áldj meg minket, Urunk, őrizz meg minket minden rossztól és vezess el az örök életre! Ámen.

Table of Contents

Impresszum

Tartalomjegyzék

Előszó

Ferenc pápa levele, amellyel teljes búcsút engedélyez az irgalmasság rendkívüli jubileuma alkalmával

I. szentségimádási óra. Az irgalmasság forrása a Szentháromság

II. szentségimádási óra. Irgalmasnak lenni, mint az Atya

III. szentségimádási óra. Az irgalmas Jézus példája

IV. szentségimádási óra. A Szentlélek irgalmas szeretete

V. szentségimádási óra. Az irgalmasságot tanuló Egyház

VI. szentségimádási óra. Szentek nagyszerű irgalmával gazdagon

VII. szentségimádási óra. Megbocsátó, irgalmas szeretettel a világ felé

VIII. szentségimádási óra. Szűz Mária, az irgalmasság Anyja

Az irgalmasság litániája