Josemaría Escrivá

Út

Mű a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK)

– a magyarnyelvű keresztény irodalom tárháza – állományában.

Bővebb felvilágosításért és a könyvtárral kapcsolatos legfrissebb hírekért

látogassa meg a http://www.ppek.hu internetes címet.

Impresszum

Josemaría Escrivá

Út

Nihil obstat

dr. Gáspár Ladocsi

censor deputatus.

Nr. 1224/1991. Imprimi potest.

Strigonii, die 1. Maii a. 1991.

László Card. Paskai

Primas Hungariae,

Archiepiscopus Esztergom.

____________________

A könyv elektronikus változata

Ez a publikáció az azonos című könyv elektronikus változata. A könyv 1991-ban jelent meg a Szent István Társulat kiadásában ISBN azonosító és fordító megadása nélkül. A magyar kiadás eredetileg Dublinban jelent meg 1966-ban a Scepter, Publishers Ltd. gondozásában. A PPEK-be először az a kiadás került, itt az 1991-es kiadás szövege szerepel.

Az elektronikus kiadás átvette az 1966-os kiadásban található tárgymutatót (melyet az 1991-es kiadás nem tartalmaz).

Tartalomjegyzék

Impresszum

Tartalomjegyzék

A kiadó előszava

A Szerző

A Könyv

Bevezetés

Jellem

Vezetés

Imádság

Szent tisztaság

Szív

Önmegtagadás

Bűnbánat

Lelkiismeretvizsgálat

Elhatározások

Aggályok

Isten jelenléte

Természetfölötti élet

További elmélkedés a benső életről

Lanyhaság

Tanulás

Képzés

Megszentelődésed síkja

Isten szeretete

A szeretet

Az eszközök

A Szűzanya

Az Egyház

A szentmise

A szentek egyessége

Áhítatgyakorlatok

Hit

Alázatosság

Engedelmesség

Szegénység

Tapintatosság

Öröm

Más erények

Viszontagságok

Benső küzdelem

A végső dolgok

Isten akarata

Isten dicsősége

Prozelitizmus

Csekélységek

A módszer

A lelkigyermekség

Gyermekség

Hivatás

Az apostol

Az apostolkodás

Az állhatatosság

Tárgymutató

A kiadó előszava

„Baráti, testvéri, atyai tanács… mely megjavítja éltedet, gondolkodóba ejt és felráz – és a szeretet és imádság útjára térsz.” Ezekkel a szavakkal mutatkozott be a szerző, midőn jelen lélekvizsgálat könyvét – mely azóta világhírűvé vált és melyet európai és amerikai nyelvekre, továbbá arab, japán, héber, tugul, kínai nyelvekre is lefordítottak –, a közönségnek ajánlotta.

Mikor a szerző „Az Út” című könyvét megírta, mint az ifjúság, családatyák, tudósok, munkások és egyszerű emberek vezetője, már nagy lelkipásztori tapasztalattal rendelkezett – ma a Római Pápai Akadémia tagja és a Római Curia különböző osztályainak tanácsosa. A könyv lelkipásztori tapasztalatából született és hosszas imádság és elmélkedés útján érett meg termékeny gyümölccsé, hogy a lelkeket „ima és szeretet útján” az istenfiúság magaslataira emelje annak ellenére, hogy a világ munkájának és nehézségeinek forgatagában élnek.

„Én vagyok a világ világossága, aki engem követ nem jár sötétségben, hanem az élet világosságát bírja.”(Ján. VIII. 12.) Jézus Krisztus követése csakis ennek a világosságnak fényénél lehetséges, áhítatos, bensőséges túlvilági életre van szükség, hogy a földi utak pora, melyen az emberek járni kénytelenek tekintetüket el ne homályosítsa az „Országot” illetőleg, „Mely nem erről a földről való.” (Ján. XVIII. 36.)

Emberek milliói, melyek minden néphez és fajhoz tartoznak tanulták meg társadalomkülönbség nélkül ebből a könyvből, hogy hogyan kell imádkozni, hogyan kell Jézus Krisztust keresni, Vele érintkezésbe lépni, hogy Vele együtt vándoroljanak a lélek intim Emmauszáig. Egyesek Istennek ajánlották magukat és a szüzesség kiváltságával az apostoli celibátus magaslatára emelkedtek. „Ezek követik a Bárányt, mindenüvé. Ezek megvétettek az emberek sokaságából Isten és a Bárány útján.” (Apok. XIV. 4.) „Ezekről mondható, ha útjukban kitartanak a végsőkig, hogy követik a Bárányt, bárhová menjen is. Ezek lettek kiválasztva az emberek közül, mint elsődleges áldozat Isten és a Bárány számára.” – Mások ezzel szemben Krisztust és a lelkeket, mint házasemberek szolgálják. Ezek bár nem állanak a celibátus magaslatán, nem kevésbé méltóképpen és szentül szolgálhatják Krisztust. Ezeknek írja a szerző: „Nevetsz, mert azt mondom neked, hogy a házasélethez van hivatásod? – hát igen, neked ehhez van hivatásod.”

Egyikek – és mások – mind: saját hivatásukat követve az „Út-ban” megtalálták azt a fényt és melegséget, mely a túlvilági élet intimitásában az Istennel való egyesüléshez vezet. Joggal mondhatjuk, hogy ez a könyv a modern élet Kempis Tamása, mert kétségtelenül elérte a célt, melyet szerzője maga elé tűzött.

Ennek a könyvnek célzata természetfölötti – ezért ha valaki ezeket a lapokat azzal a szándékkal olvasná, hogy alacsony földi értékeket találjon benne, nem tenne mást, minthogy a könyvet és önmagát lealacsonyítsa, a szerző szellemét és apostoli szándékát pedig meghazudtolná.

Hogy „Az Út” című könyvet eredménnyel olvassuk és lelki hasznot merítsünk belőle, szükséges, hogy bizonyos elemi keresztény felkészültséggel, áhítattal, apostoli szellemmel és áldozatkészséggel rendelkezzünk.

Biztosítlak, ha ezek a feltételek nem hiányoznak belőled, ha a Mindenható, isteni éhséget és szomjúságot helyezett a lelkedbe – lehet, hogy évek múlva veszed majd észre az eredményt –, de ezt a könyvet nem hiába vetted a kezedbe. Sőt könnyen lehetséges, hogy annak ellenére, hogy nagyon is elmélyedtél a világi életbe, egyszer valamikor az utca forgataga és a tömegek hullámzása fölött, meghallod Krisztus hatalmas hangját, amely felszólít, hogy: „Szállj le örvendezve, mert ma a te házadban akarok maradni. Siess, mert hozzád kívánok vendégül jönni.” (Luk. XIX. 5.)

A Szerző

Mons. Josemaría Escrivá de Balaguer Barbastróban (Spanyolország) született 1902. január 9-én és szentként tisztelve halt meg Rómában, 1975. június 26án.

1925. március 28-án szentelték pappá, pásztori munkáját vidéki parókiákon kezdte és Madridban folytatta szegénynegyedekben, kórházakban és egyetemisták között. 1928. október 2-án megalapította az Opus Deit, kezdettől fogva az egyházmegyei hatóság jóváhagyásával, 1982. november 28án pedig a Szentszék az Opus Deit személyes prelaturává tette. 1928-tól kezdve Mons. Escrivá de Balaguer élete egybefonódik az Opus Dei történetével és fejlődésével. Amikor meghalt, az Opus Dei már 5 kontinensre terjedt ki, több mint 60.000 tagja volt, több, mint 80 nemzetből.

Mons. Escrivá de Balaguer jogi doktor volt a Madridi Egyetemen, teológiai doktor a Laterani Egyetemen (Róma), díszdoktor a Zaragozai Egyetemen és nagy kancellár a Navarrai (Pamplona, Spanyolország) és a Piurai (Peru) Egyetemen. Elöljárója volt Zaragozai San Francisco de Paula Szemináriumnak, általános etika és erkölcstanár a madridi Újságíró-iskolában, Madridban és Zaragozában kánonjog és római jog tanár. Őszentsége tiszteletbeli prelátusa és tagja a Római Szentszéki Teológiai Akadémiának és tanácsadója a Szemináriumok és Egyetemek Szent Kongregációjának és a Kánonjog Autentikus Magyarázatára Alakult Szentszéki Bizottságnak.

A történelmi, teológiai és jogi tanulmányokon kívül, megjelent írásai között szerepelnek a La Abadesa de las Hvelgas, a szellemiségről szóló könyvek, amelyeket számtalan nyelvre fordítottak le: Út; a Rózsafüzér; Krisztus, aki itt jön; Isten barátai; Via Crucis; Barázda és kovácstűzhely, a négy utóbbit halála után adták ki. Összegyűjtve a sajtónak adott interjúkat, megjelent a Beszélgetések Mons. Escrivá de Balaguerrel.

1946 óta folyamatosan Rómában lakik. Földi maradványai a Santa María de la Paz prelátusi templom kriptájában nyugszik, az Opus Dei prelátusának a székhelyén, Rómában, elkísérve a világ minden részéről származó számos ember imája és hálája által, akik az Opus Dei alapítójának példájától és tanításaitól vezettetve közel kerültek Istenhez.

Szentként tisztelték már életében is, és ez a hírnév halála után még egyre inkább elterjedt a világ minden részén, ahogyan a bőséges szellemi és tárgyi tanúvallomások bizonyítják, amelyeket az Alapító közbenjárásának tulajdonítanak, közöttük néhány orvosilag megmagyarázhatatlan gyógyítás. Számtalan levél érkezett az öt kontinensről, közöttük 69 bíborosé és majdnem 1300 püspöké – több mint egyharmada a világ püspöki karának –, amelyben arra kérik a pápát, hogy indítsa meg Mons. Escrivá de Balaguer boldoggá és szentté avatási perét.

A szentté avatási per gyűlése 1981. január 30-án folyt le, nihil obstat, és II. János Pál pápa 1981. február 5-én szentesítette. A gyűlésről szóló akta Rómában jelent meg 1981. május 12-én; és a püspökség helytartó bíborosa 1986. november 8-án zárta le. E gyűlés Mons. Escrivá de Balaguer életének és tetteinek megismerését szolgálta. Egy másik per Madridban zajlott le 1981. május 18-tól 1984. június 26-ig, Isten Szolgájának életéről és tetteiről. A mai napig még két per zajlott le (1982 és 1983) a neki tulajdonított különös gyógyításokról.

A Szent Atya II. János Pál, 1990. április 9-én kinyilvánította a Tiszteletreméltó Isten szolgájának keresztényi erényeinek hősiességét.

A Könyv

„Az Út” hosszú évek lelkipásztori tapasztalatának terméke, elmélkedésre szánt gondolatok sorozata. Mélységes emberiesség és lelkiség útján arra buzdítja az olvasót, hogy a mindennapi élet eseményeiben a természetfelettit keresse. A könyv közvetlensége és bizalmas hangja az olvasót felszólítja, hogy tartson lelkiismeret-vizsgálatot, ismerje meg önmagát – az ebből fakadó béke, öröm és áldozatkészség imádságos lelkülethez vezetnek.

Az istengyermekség gondolata hatja át ennek a könyvnek minden lapját és csodálatos egységet alkotva megadja a mai embernek a feleletet aggodalmas kérdéseire.

Az olvasók milliói, akik ebben a műben támaszt találtak életük számára – már most – klasszikus magaslatra emelték ezt a könyvet, melyet méltán nevezhetünk a modern élet „Kempis Tamásának”. Az „Osservatore Romano” (24-III-50) azt írja: „Mons. Escrivá de Balaguer mesterműnél is többet alkotott, mert egyenesen a szívhez szól rövid, világos, tökéletes mondataiban, melyek „Az Utat” alkotják… életszentség kódexe, mely azonban a törvénykönyvek merev formáját nélkülözi és a Szerző testvéri szeretetével, atyai gondoskodással látva és megértve, javít, meggyőz és nem fenyeget.”

Bevezetés

Olvasd e tanácsokat lassan,

Nyugodtan, hogy értelmükről elmélkedhess.

Olyan szavak ezek, melyeket suttogva mondok,

Mint barátod, mint testvéred,

Mint atyád!

Társalgásunkat Isten hallgatja!

Nem mondok újat,

Csak emlékeidet idézem,

Hogy új gondolat szülessék benned

és megdöbbentsen.

Így megjavul majd életed,

Az imádság útjára térsz.

Szeretni fogsz,

S igaz emberré válsz.

Jellem

1   Életed ne legyen meddő. – Légy hasznos. – Cselekedj. – Ragyogj hited és szereteted fényével.

Apostoli életeddel tüntesd el azokat az iszapos, piszkos nyomokat, melyeket a gyűlölet tisztátalan magvetői hagytak. – A föld minden útján lobbantsd lángra a krisztusi tüzet, melyet szívedben hordasz.

2   Bárcsak minden cselekedeted és beszéded olyan lenne, hogy aki lát, vagy hall, azt mondhatná: ez az ember Krisztus életét olvassa.

3   Komolyság. – Ugyan hagyd már el azt a gyerekes modort; amely legfeljebb éretlen suhanchoz, vagy iskoláshoz illik. – Viselkedésed legyen lelked békéjének és rendjének tükre.

4   Ne mondd: „Ez a természetem…, ilyen a jellemem.” Mondd inkább, hogy nincs jellemed. „Légy férfi”.

5   Tanulj meg „nem”-et mondani.

6   Fordíts hátat a kísértőnek, mikor azt súgja a füledbe: miért nehezíted meg önmagadnak az életet?

7   Szellemed ne legyen kicsinyes – tárd ki szívedet, amíg egyetemessé, „katolikussá” válik.

Ne röpködj mint a háziszárnyas, amikor úgy szárnyalhatsz, mint a sas.

8   Nyugalom. – Miért lobbansz haragra, mikor tudod, hogy ezzel megbántod Istent, megbántod felebarátodat, önmagadnak kellemetlen órákat szerzel… és végül kénytelen vagy lecsillapodni?

9   Mondd ugyanazt, amit most mondtál, de más hangon, méreg nélkül; – érvelésednek, meglátod, több súlya lesz, és ami a fő, nem bántod meg Istent.

10   Ne utasíts rendre senkit az elkövetett hiba miatt addig, amíg neheztelsz. – Várj holnapig, esetleg tovább. – Azután nyugodtan, tisztult szándékkal fedd meg a vétkezőt. – Néhány barátságos szóval többet érsz el, mint háromórai vitával. – Győzd le indulatodat.

11   Akarat. Energia. Példa. – Amit meg kell tenni, azt tedd meg… habozás nélkül… megalkuvás nélkül…

Enélkül sem Ahumadai Teréz nem lett volna Szent Teréz, sem loyolai Ignác – Szent Ignác…

Isten és merészség. „Regnare Christum volumus.” – Azt akarjuk, hogy Krisztus uralkodjék.

12   Nőj fel az akadályokhoz. – Az isteni kegyelem nem fog hiányozni: magyarul a PS CIII, 10. – Te átkelsz a hegyen is!

Nem számít, ha pillanatnyilag korlátoznod kell tevékenységedet, később, mint a nyomás alatt tartott rugó, magasabbra lendülsz, mint valaha álmodni merted volna.

13   Rázd le azokat a haszontalan gondolatokat, amelyek legjobb esetben is csak időpocsékolást jelentenek.

14   Időd és energiád Isten tulajdonai, ne fecséreld arra, hogy köveket dobálj az utad mentén ugató kutyákra. Ne végy tudomást róluk.

15   Ne halaszd munkádat holnapra.

16   Ugyan?… Megelégednél azzal, hogy átlagember légy, csak tagja a nyájnak, mikor Isten vezérnek teremtett? Miközöttünk nincs helye a langyosságnak. Alázkodj meg és Krisztus lángra lobbant a szeretet füzével.

17   Ne tűrd, hogy áldozatul essél annak a lelki betegségnek, melynek tünetei az állhatatlanság, gondatlanság és felületesség, egyszóval a beszédben és a cselekedetben való könnyelműség, amit frivolitásnak neveznek.

Ez a könnyelműség, amely arra késztet, hogy naponként üres, tartalmatlan terveket szövögess, ha idejében nem teszel ellene valamit – éspedig nem holnap, hanem még ma –, életedből haszontalan bábot farag.

18   Te azért akarsz világias, felületes és gondtalan maradni, mert gyáva vagy. Mi lenne más, mint gyávaság, hogy nem mersz önmagaddal szembenézni?

19   Akaraterő. Nagyon fontos és lényeges jellemvonás. Ne vesd meg az apróságokat. Az önmegtagadás állandó gyakorlása jelentéktelennek látszó esetekben is, Isten segítségével férfiassá teszi akaratodat. Nincsenek sem haszontalanságok, sem csekélységek; minden lemondás erősít. Elsősorban önmagad fölött leszel úrrá, hogy aztán magaddal ragadhasd, mint főnök és vezér a többieket, példáddal, szavaddal, tudásoddal és tekintélyeddel.

20   Lehetetlen, hogy mások jellemével ne kerülj összeütközésbe, hiszen nem vagy aranypénz, amely mindenkinek tetszik.

Azután, felebarátoddal való súrlódások nélkül, hogyan is szabadulhatnál meg a szabálytalanságoktól, természeted tökéletlenségeitől és hibáitól? Hogyan tudnád elsajátítani a szeretet tökéletességének ragyogó erényét, ruganyosságát és erejét?

Ha jellemed és azoké, akikkel együtt élsz olyan lágy és édes lenne, mint a habcsók, szent sohasem lenne belőled.

21   Kifogások. – Ezek sohasem hiányoznak, ha arról van szó, hogy kötelességedet elmulasszad. Mekkora tömege a jól kigondolt esztelenségeknek! Rázd le azokat magadról és tedd, amit tenned kell.

22   Légy kemény; légy bátor; légy férfi. – Azután…, légy angyal.

23   Hogyan…? Nem tudsz többet tenni!? Nem inkább az a baj, hogy nem tudsz kevesebbet?

24   Törtető vagy: tudásra, vezérszerepre áhítozol…, vakmerő vagy. Jó, rendben van…, amíg Krisztusért szeretetből teszed.

25   Kerüld a vitatkozást: a vitatkozás ritkán hoz világosságot, mert elfojtja az indulat.

26   A házasság szentsége szent. – Amikor elérkezik az ideje, hogy felvegyed, kérd vezetődet, vagy gyóntató atyádat, hogy ajánljon neked megfelelő olvasmányt. – Így jobban előkészülsz, hogy méltón viseld a házasélet terheit.

27   Mosolyogsz, mert azt mondom neked, hogy „hivatásod van a házaséletre”? De igenis van. – Ajánld magad Ráfael arkangyal védelmébe, hogy vezessen és őrizzen meg tisztán az út végéig, miként Tóbiást.

28   A házasélet Krisztus hadseregében a legénységnek, és nem a vezérkarnak szánt intézmény. – Így, míg az étkezés mindenki számára szükséges, a nemzés csak a fajfenntartás célját szolgálja és az egyén részéről könnyen mellőzhető.

Gyermek után áhítozol?… Sok, sok gyermeket hagy, s tündöklő fényt áraszt maga után az, aki lemond a testiség önzéséről.

29   Nem nehéz ezen a földön megszerezni, azt az aránylag szegényes, csonka boldogságot, mely a maga elefántcsont tornyába zárkózott, gubójába húzódott önző egyén tulajdona.

Ezért a karikatúra mennyországért vetnéd el örök boldogságod dicsőségét, amelynek soha sem lesz vége?

30   Számító vagy. – Ne mentegesd magad, hogy fiatal vagy; a fiatalság mindenét odaadja, még saját magát is, fenntartás nélkül!

31   Önző: Te csak magaddal törődsz. – Képtelen vagy a krisztusi testvériség átérzésére, felebarátodban nem testvért, hanem lépcsőfokot látsz.

Előre látom bukásodat. – S ha bekövetkezik, elvárod majd az emberektől, hogy azzal a szeretettel kezeljenek, amelyet te ma nem adsz meg nekik.

32   Sohasem lesz belőled vezér, ha a tömegben nem látsz mást, mint lehetőséget, mely magasabb álláshoz segít. – Vezér akkor lesz belőled, ha a lelkek megmentése lesz törekvésed célja.

Nem fordíthatsz hátat embertársaidnak: boldogságuk legyen szívügyed.

34   Ne félj az igazságtól, még akkor se, ha életedbe kerülne!

33   Nem szeretsz az igazsággal szembenézni. – Néha udvariasságból kerülöd, máskor a következményektől való félelem miatt, mely téged, vagy másokat kellemetlen helyzetbe hozhatna, de az igazi indító ok: gyávaság, mindig csak gyávaság.

Amíg az igazságtól félsz, sohasem lesz belőled valamire való ember.

Ne félj az igazságtól, még akkor se, ha életedbe kerülne!

35   Nem szeretem, hogy gyávaságodat szépíted, s meggondoltságnak nevezed. – Ez az úgynevezett „meggondoltság” ad alkalmat Isten ellenségeinek, hogy üres fejük ellenére, bölcseknek mutatkozzanak és olyan magas állásokat foglaljanak el, melyekhez sohasem lenne joguk.

36   Ez a visszaélés azonban javítható. – Jellemhiány, ha valaki megmarad tökéletlenségében és kétségbe vonja a javulás lehetőségét.

Kötelességedet ne mulaszd el soha… teljesítsd lelkiismeretesen akkor is, ha mások elhanyagolják.

37   Jó mondókád van, de minden bőbeszédűséged sem győz meg, ha erkölcsi alapon nem igazolható állításod, még ha gondviselésszerűnek tartod is.

38   Igaz lenne? – Nem, sohasem fogom elhinni – hogy a földön emberek helyett csak emésztőszervek vannak.

39   „Imádkozzék értem, hogy sohasem elégedjek meg azzal, ami könnyű.” – Már megtettem, most rajtad áll, hogy remek elhatározásodat meg is valósítsd.

40   Hit, öröm, derűs életszemlélet… de nem bárgyúság, amely behunyja szemét a valóság

41   Mennyi ostobaságra fecsérled idődet és energiádat, és milyen üresek az ambícióid; emelkedni akarsz – de nem gondolsz arra, hogy könnyen emelkedik mindaz, ami súlytalan. Könnyen emelkedik, akinek a feje és a szíve is üres!

42   Mire valók jellemed váltakozásai? Mikor összpontosítod végre valami határozott célra tevékenységedet? – Hagyd el alapkőlerakó buzgóságodat és fejezd be kezdeményezéseidnek legalább egyikét.

43    Ne légy olyan érzékeny…, minduntalan megsértődsz. – Mérlegelnünk kell minden szavunkat bármilyen csekélységről legyen is szó. Ne vedd zokon, de azt kell mondanom…, kiállhatatlan vagy. Amíg meg nem javulsz, nem lesz belőled hasznos ember.

44   Ha bocsánatot kell kérned, tedd úgy, ahogy a keresztény szeretet és társadalmi formák kívánják…, azután pedig előre, szent merészséggel, ernyedetlenül, míg el nem éred kötelességed teljesítésének csúcspontját.

45   Mit törődsz azzal, hogy mit mondanak az emberek a hátad mögött? – Nagyobb baj lenne, ha Isten hagyna el. – Maradj állhatatos a jóban és ne törődj a többivel.

46   Nem gondolod, hogy az egyenlőség, ahogy manapság értelmezik, egyértelmű az igazságtalansággal?

47   Ez a fontoskodó, öntelt viselkedés egyáltalán nem illik hozzád; látszik, hogy mesterkélt. – Legalább Istennel, lelki vezetőddel és testvéreiddel légy természetes: így majd egy korláttal kevesebb lesz köztetek.

48   Nem elég férfias a jellemed: mily buzgón avatkozol mások ügyébe; – minden lében kanál vagy… Ne vedd rossz néven, ha őszintén beszélek veled: nem tudsz „só” lenni; feloldódott, észrevétlen.

Hiányzik belőled az önfeláldozás szelleme: túl sok benned a kíváncsiság és a feltűnési vágy.

49   Hallgass – ne légy gyerekes, a gyereknek is torz képe: szószátyár, alattomos, áskálódó és árulkodó. – Pletykáiddal, ékeiddel elfojtottad a szeretet tüzét: Nem okozhattál volna nagyobb kárt… és ha rossznyelvűségeddel megrendítetted mások állhatatosságának falait, a magad állhatatossága már nem lesz Isten kegyelméből való erény, mert az ellenség eszközévé vált.

50   Kíváncsi, kérdezősködő, szaglászó vagy, ablak mögül leselkedsz: nem szégyenled, hogy még a hibáidból is hiányzik a férfiasság? – Légy ember, és ahelyett, hogy mások életmódját kutatnád, inkább ismerd meg önmagadat és cselekedj.

51   A te férfias egyszerű s egyenes lelked elködösödik a bonyodalmas vitákban, amit meg sem értett, s amibe nem is akarta magát belekeverni. Viseld el a nyelved féktelensége okozta megaláztatást, de tanulj belőle. Máskor légy tartózkodóbb.

52   Mások bírálatánál, miért teszed ítéletedbe saját kudarcaid keserűségét?

53   Ez a kritikus lélek – elismerem neked, hogy ez nem csupán mormolódás, de ne használd apostolkodásodnál sem pedig testvéreiddel szemben.

Ez a kritikus lélek – a ti természetfölötti munkátoknál – megengeded, hogy megmondjam neked? – ez egy nagy akadály. Mert miközben te bírálod a többiek munkáját – elfogadom, hogy a legmagasabb szempontból nézve, de anélkül hogy lenne miért bírálnod valamit is – te nem csinálsz semmi pozitív munkát, és passzivitásod példájával lefékezed a közös munka haladását is.

„Akkor – kérdezed nyugtalanul. – Ez a kritikus lélek, ami lényege az én természetemnek?”

Azonnal megnyugtatlak: végy egy tollat és papírt: írd egyszerűen bizalmasan és – vigyázz! Röviden a téged kínzó okokat, add át feljebbvalódnak és ne gondolj rá többé. – Neki mint vezetőnek joga van – irattárazni leveledet, vagy a papírkosárba dobni. Részedre, ha kritikus lelkedet valóban nem zúgolódás, hanem magas szempontok vezetik, ez mindegy lesz.

54   Alkalmazkodni? – Ezeket a szavakat. – Alkalmazkodni kell! – Csakis azok szótárában lehet megtalálni, akik nem akarnak küzdeni: – kényelmesek, szélhámosok, vagy gyávák – mert előre elismerik a vereségüket.

55   Barátom: Légy egy kicsit kevésbé naiv (még akkor is, ha gyermek vagy, sőt, épp azért, mert Isten gyermeke vagy) és ne hozd „kellemetlen helyzetbe” testvéreidet idegenek előtt.

Vezetés

56   „Ilyen fából faragják a szenteket”, mondják némely emberről. – Eltekintve attól, hogy a szentek nem készülnek fából, a fa, ha megvan is, magában véve nem elegendő.

Engedelmeskedj lelki vezetődnek, és készségesen fogadd el Isten kegyelmét. Ha ellenszegülsz vezetőd irányításának, és nem engeded, hogy a kegyelem működjék benned, sohasem jön létre a szobormű: Krisztus mása – amivé a szentnek válnia kell.

A fa pedig, melyről az imént beszéltünk, faragatlan, tűzrevaló tuskó marad, s jó tűz lesz belőle, ha jó fa volt.

57   Keresd a Szentlélek társaságát, – a nagy Ismeretlent, Ő az, aki megszentel. Ne felejtsd el: Isten temploma vagy. – A Vigasztaló ott él lelked mélyén: fogadd és kövesd készséggel sugallatait.

58   Ne zavard a Vigasztaló munkáját: egyesülj Krisztussal, hogy megtisztulj. Érezd át vele a bántalmakat: a köpéseket, az ütéseket, a töviseket, a kereszt súlyát, a szögeket, amelyek testedbe hatolnak és a magányos halál gyötrelmeit…

Rejtőzz el a Mi Urunk Jézus Krisztus szent szívének sebébe, hogy ott biztos menedéket találj.

59   Meg kell ismerned e fontos tant: saját észjárásod rossz tanácsadó, megbízhatatlan pilóta, mely nem alkalmas arra, hogy lelkedet a benső élet orkánjai, viharai és sziklazátonyai közepette kormányozza.

Ezért akarja Isten, hogy a hajót Mester irányítsa, hogy értelmével és tudásával biztos kikötőbe vezessen bennünket.

60   Ha földi életed számára nem tudsz építőmester nélkül jó házat építeni, hogyan képzeled, hogy örökkévaló életed számára felépítheted megszentelődésed fellegvárát, lelki vezető nélkül?

61   Ha világi személy vállalkozik az erkölcsi tanító szerepére, gyakran tévútra kerül. Ne felejtsük el: a laikus csak tanítvány lehet.

62   Vezető. – Igenis, szükséged van őrá, hogy magadat Istennek add, és hogy ez az odaadás teljes legyen az engedelmesség által. Ő ismeri apostolkodásodat és közvetíti Isten akaratát. Eredményesen együttműködik a Szentlélek munkájával, anélkül hogy hivatásodban megzavarna…, békével tölt el, és megmutatja, hogyan teheted életedet termékennyé.

63   Azt hiszed, egyéniség vagy… tanulmányaid, munkád, kutatásaid, könyveid, rangod, politikai pályád, az állás, melyet betöltesz, atyai örökséged, korod, hiszen végtére már nem vagy gyermek!…

Éppen ezért van szükséged vezetőre, aki lelkedet vigyázza sokkal inkább, mint másoknak.

64   Ne titkold el vezetőd előtt az ellenség ármánykodásait. – Ez a bizalom győzelmet jelent számodra, mely fokozza benned Isten kegyelmét. – Azonkívül, további küzdelmed számára tanácsot kaptál lelkiatyádtól, aki imádkozik is érted.

65   Miért vonakodsz, hogy önmagad és vezetőd előtt őszintén feltárjad énedet? Hidd el, nagy diadalt aratnál, ha ezt a félelmet leküzdenéd.

66   A pap, akárki legyen is…: „Alter Christus”.

67   Jóllehet tudod már, de még egyszer ismételni akarom: A pap, „másik Krisztus”, és hogy a Szentlélek azt mondta: „Ne érintsétek fölkentjeimet.”

68   Pap: presbiter, etimológiai értelemben: öreg embert jelent. – Ha a kor tiszteletre méltó, mennyivel inkább kell tisztelned a papot.

69   Mily kevéssé finom lelkű és mennyire tiszteletlen, aki a papot gúny tárgyává teszi, bárki is legyen az és bármi legyen az ürügy!

70   Ismétlem: pappal szemben a rossz tréfa s gúny, minden körülmény között neveletlenség és durvaság jele.

71   Mennyire kell csodálnunk a papi tisztaságot! –Kincsünk ez; ezt a koronát semmiféle zsarnok sem rabolhatja el az Egyháztól.

72   Ne hozd a papot olyan helyzetbe, hogy elveszítse méltóságát. Ez olyan erény, amely minden fennhéjázás nélkül, hivatásával jár.

Egy fiatal pap így fohászkodott: „Uram, add nekem egy nyolcvanéves méltóságát!”

Kérd ezt te is az egész papság számára és jót cselekszel.

73   Mint tőrszúrás fáj neked, ha azt mondják rólad, hogy megszóltad a papokat… Örülök, hogy fájlalod, most már biztos vagyok jó szellemedben.

74   Lehetetlen Istent szeretni és papjait nem tisztelni.

75   Takard be a szeretet köpenyével – mint Noé fiai –, a tökéletlenségeket, melyeket atyádban, a papban észreveszel.

76   Életterv nélkül sohasem leszel rendben.

77   Azt mondod, hogy a tervszerű életet, a napirendet, egyhangúnak találod…, én pedig azt felelem: egyhangúság ott van, ahol nincs szeretet!

78   Ha nem kelsz fel megszabott időben, sohasem valósítod meg élettervedet.

79   Erény, rend nélkül? – Furcsa erény!

80   Sok időt takarítasz meg, ha majd rendet teremtesz életmódodban. Jobban megdicsőítenéd Istent, ha többet dolgoznál szolgálatában.

Imádság

81   Tevékenységed mit sem ér imádság nélkül: az imádság áldozat árán nemesül.

82   Először az imádság, aztán a vezeklés, és harmadsorban, nagyon is harmadsorban jöhet a cselekvés.

83   Az imádság a lelki élet alapja… az imádság mindenható.

84   „Uram, taníts minket imádkozni” – és az Úr így válaszolt: amikor imádkoztok, ezt mondjátok: „Mi Atyánk, ki a mennyekben vagy…”.

Hogyne tulajdonítanánk nagy jelentőséget a szóbeli imádságnak?!

85   Lassan. – Gondold meg, mit mondasz, kinek mondod, és ki az, aki mondja. – A gyors hadarás csak üres zaj, ha nem fontolod meg, amit mondasz.

Szent Terézzel mondom neked: nem nevezem azt imádságnak, bármennyire mozgatod is ajkadat.

86   Imádságod legyen liturgikus. Az szeretném, ha saját szavaid helyett inkább a zsoltárokat és a szentmise imáit mondanád.

87   Nemcsak kenyérrel él az ember, hanem minden igével, amely Isten ajkáról való, mondotta az Úr… Kenyér és szó: Ostya és imádság.

Különben nem élhetsz természetfölötti életet.

88   Barátaid társaságát keresed, akik beszédükkel, szeretetükkel és megértésükkel elviselhetőbbé teszik számodra e földi számkivetést… Bár lehetséges, hogy néha elárulnak. Én ezt nem tartom rossznak.

De… miért nem keresed naponta buzgóbban annak a nagy Barátnak a társaságát, aki sohasem árul el?!

89   „Mária a legjobb rész választotta”, olvashatjuk a szent Evangéliumban. – Ott van ő áhítattal hallgatván a Mester szavait. Látszólagos tétlenségben imádkozik és szeret. – Utána elkíséri Jézust városokba és falvakba, ahol prédikál.

Imádság nélkül. – Milyen nehéz őt elkísérni!

90   Nem tudsz imádkozni? Állj Isten elé, és amikor elkezded mondani: „Uram, én nem tudok imádkozni!…” Biztos lehetsz benne, hogy már elkezdted.

91   Azt írtad nekem: „Imádkozni annyit jelent, beszélni Istennel, – de miről?” – Miről? Róla, rólad; örömről, bánatról; sikerről és kudarcról; nemes becsvágyról, napi gondokról… Gyöngeségről!… Irgalmasságról és kérelemről; szeretetről és elégtételről. Egyszóval: megismerni őt és téged: „Társalogni”.

92   „És az én elmélkedésemben lángra lobban a tűz.” Ezért mész imádkozni: hogy máglya légy, élő tűz, ami meleget és világosságot ad. Ezért, amikor nem tudsz tovább haladni, amikor úgy érzed, kialszol, ha nem tudsz illatos farönköt vetni a tűzre, vesd rá a röpimák és a hangos fohászok ágacskáit és száraz faleveleit, hogy tovább táplálják a máglyát. Így, felhasználtad az időt.

93   Olyan hitványnak érzed magad, hogy elismered méltatlanságod, hogy Isten meghallgasson téged… De akkor mit érnek Mária érdemei?… És Krisztus sebei?… Talán nem vagy Isten gyermeke? Emellett Ő meghallgat téged, „mert jó, és irgalmassága mindig fennmarad.”

Látod milyen kicsivé lett: Újszülött csecsemő! Azért, hogy bizalommal közeledj hozzá.

94   Látod milyen kicsivé lett: újszülött csecsemő! Azért, hogy bizalommal közeledj hozzá.

95   „Benned bíztam Uram,” és használtam az emberi eszközöket: imádságomat, és keresztemet. – Reménységem nem volt hiábavaló – s nem is lesz soha.

96   Jézus szavai: „Így mondom nektek: Kérjetek, s megadatik; keressetek, s találtok; kopogtassatok, s kinyittatik.” – Imádkozz! – Milyen emberi vállalkozás adhat neked nagyobb biztosítékot a sikerhez?

97   Nem tudsz mit mondani Istennek imádságodban? Semmire sem emlékszel, pedig oly sok dologban akartál tanácsot kérni. – Nézd: írd fel napközben kérdéseidet, amiket meg akarsz vizsgálni Isten előtt, s ezzel a jegyzettel menj majd imádkozni.

98   A papok és a szüzességi fogadalmat tettek imája után Isten számára a gyermekeké és a betegeké a legkedvesebb.

99   Amikor imádkozni mész, ez legyen szilárd elhatározásod: Ne több időt a vigasztalódást keresve, s ne kevesebbet érdektelenségből.

100   Ne mondd Jézusnak, hogy vigaszt keresel az imádságban; – de ha megadja, köszönd meg. – Inkább biztosítsd, hogy állhatatosságot kívánsz.

101   Légy kitartó az imában – még akkor is, ha törekvésed meddőnek látszik. – Az imádság mindig termékeny.

102   Elméd renyhe és lassú, képtelen vagy az Úr előtt gondolataidat összpontosítani, akármennyire igyekszel: teljes a sötétség!

Ne erőlködj, ne nyugtalankodj! – Hallgass rám: a szív órája ez.

103   Vésd emlékezetedbe a szavakat, amelyek imádság közben megrendítettek. Ismételd azokat sokszor, lassan, napközben.

104   „Az éjszakát Isten imádásában töltötte.” Ezt mondja Szent Lukács az Úrról.

Hányszor voltál te ilyen kitartó?… Hát akkor…?

105   Ha nem tartod fenn a kapcsolatot Krisztussal az imádság és a Kenyér által, hogyan ismerteted meg őt másokkal?

Azt írod: „Minden nap bizonyos időt” fordítok az imára!: hova jutnék e nélkül…?!

106   Azt írod: „Minden nap bizonyos időt” fordítok az imára!: hova jutnék e nélkül?!

107   Szent? Imádság nélkül?… Nem hiszek ilyen életszentségben.

108   Egy író szavait idézve mondom: apostoli munkád annyit ér, amennyit az imádságod.

109   Ha nem vagy imádságos lélek, nem hiszek szándékod tisztaságában, amikor azt mondod, hogy Krisztusért dolgozol.

110   Azt mondtad egyszer, olyan vagy, mint a rosszul járó óra, mely nem üt időben. Hideg és száraz vagy, amikor imádkozol, viszont, amikor legkevésbé látszik valószínűnek, az utca forgatagában, vagy hivatalos munkád magányában, azt veszed észre, hogy imádkozol… Alkalmatlan pillanatban?… Ne fecséreld el órád ilyen ütéseit. „A lélek ott fúj, ahol akar.”

111   Mosolyognom kellett türelmetlen imádságodon… Azt mondtad: „Jézusom, nem akarok megöregedni. Nem akarok oly soká várni rád. Később talán már nem lesz a szívem oly lángoló, mint most. A veled való egyesülés tökéletesebb lenne addig, míg az ifjúság hevével tudok szeretni.”

112   Tetszik nekem buzgó törekvésed az engesztelésre – „mert a világ!”…, mondod. – Gondolj azonban természetfölötti és természetes családodra elsősorban, azután saját népedre és hazádra.

113   Azt mondtad neki: „Ne bízzál bennem… de én, én bízom benned Jézusom… karjaidba borulok, és odateszem mindazt, amim van: nyomorúságomat.” – Azt hiszem jól imádkoztál.

114   A keresztény lélek imádsága sohasem monológ.

115   „Pár pillanatnyi csend.”– Hagyd ezt azoknak, kiknek szívük hideg. Mi keresztények, Isten gyermekei vagyunk, és Atyánkkal beszélünk, aki a mennyekben van.

116   Ne mulaszd el lelki olvasmányodat, általa már sokan lettek szentté.

117   Azt írod nekem: Olvasmányaim által gyűjtök tüzelőt lelkem számára. – Olykor élettelen anyagnak tűnik, máskor váratlanul innét merít emlékezetem táplálékot, mely élettel tölti be imádságomat, és lángra gyújtja hálaadásomat a szentáldozás után.

Szent tisztaság

118   Az Úr megadja a szent tisztaságot, ha alázatosan kérik.

119   Milyen szép a szent tisztaság! De ha nem jár karöltve szeretettel, sem nem szent, sem nem Istennek tetsző.

A szeretet mag, mely nő és ízletes gyümölcsöt hoz, ha a tisztaság termékeny esője öntözi.

Szeretet nélkül a tisztaság meddő és terméketlen vize a lelket elposványosítja, mocsárrá változtatja, melyből a kevélység bűze árad.

120   Tisztaság? – mondják és mosolyognak… azok, akik hervadt testtel, és kiábrándult lélekkel készülnek a házasságra.

Ha Isten megsegít, egy könyvet ígérek nektek – címe talán ez lesz: „Nőtlenség, Házasság, Tisztaság”.

121   Keresztes hadjáratra van szükség a férfiasság és tisztaság érdekében, hogy ellensúlyozzuk azok romboló munkáját, akik azt hiszik, hogy az ember állat. – Ez a keresztes hadjárat rád vár.

122   Sokan élnek úgy ebben a világban, mint az angyalok. – És te…? Miért ne élnél te is úgy?

123   Ha majd erősen elhatároztad magadat, hogy tisztán élsz, a szűziesség számodra nem terhet, hanem diadalmas koronát jelent.

124   Te, orvos-apostol, azt írod: „Mindannyian tapasztalatból tudjuk, hogy tiszták maradhatunk, ha éberek vagyunk, gyakran járulunk a szentségekhez, és ha azonnal elfojtjuk a szenvedély első szikráját, még mielőtt lángra lobbanna. Éppen a tiszták között találhatók a minden tekintetben tökéletes emberek. Ezzel szemben a kéjencek között túlteng a gyávaság, önzés, álnokság és kegyetlenség, vagyis mindaz, ami a férfiatlanságot jellemzi.”

125   Azt mondod: „Bárcsak János, az ifjú apostol bizalmába fogadna, s tanácsadómmá válna, és arra bírna, hogy tisztán éljek.”

Ha igazán kívánod, mondd meg neki: felbátorodsz és tanácsot is kapsz.

126   A falánkság a tisztátalanság előőrse.

127   A bujasággal ne állj szóba – vesd meg!

128   A szemérmesség és szerénység a tisztaság testvérei.

129   Szent tisztaság nélkül nem maradhatsz állhatatos az apostolkodásban.

130   Szabadíts meg Jézusom attól a korhadó rétegtől, mellyel a bujaság romlottsága szívemet burkolja, hogy megérezzem és készségesen kövessem azokat a tanácsokat, melyekkel a Vigasztaló lelkemet látogatja.

131   Ne beszélj soha tisztátalan dolgokról, még sajnálkozva se. – Ne felejtsd el, hogy ez a tárgy ragadósabb a szuroknál. – Tereld a beszélgetés folyamát más irányba, vagy ha nem lehet, beszélj te, a szent tisztaság fontosságáról és szépségéről és azoknak az erényeiről, akik ismerik lelkük értékét.

132   Ne kövesd a gyávák „bátorságát”…, menekülj!

133   A szentek nem beteges emberek; nem a modern orvosok által tanulmányozandó „esetek”. Ellenkezőleg, normális hús-vér lények, mint te… és győztek!

134   Testeddel légy bizalmatlan. Ha észrevenném, hogy a kísértés esetén habozol, azt felelném neked, amit a közmondás tart: a test test marad akkor is, ha selyembe öltöztetik…!

Ez áll arra a művészetre, tudományra és szerelemre, amely tisztátlan mivoltát álarc alá rejti.

135   Bárcsak tudnád, mennyit érsz…! – Szent Pál szavai szerint: „nagy volt a ti váltságdíjatok” és hozzáfűzi: „Dicsőítsétek és hordjátok Istent magatokban.”

136   Amikor vágyaidat kielégítetted – utána mily üresnek érezted magad…!

137   Gondold csak meg, hogy pillanatnyi kielégülésed kedvéért, mely az epe keserűségét hagyta benned – elvesztetted az „Utat”!

138   „Én szerencsétlen ember, ki szabadít meg e halálra szánt testtől?” Így kiáltott fel Szent Pál… – Bátorság: ő is küzdött.

139   Gondolj a kísértés pillanatában, a szeretetre, mely a mennyországban vár, tápláld a remény erényét… ez nem jelenti a nagylelkűség hiányát.

140   Ne félj, amíg bele nem egyezel, bármi történjék is, nincs okod az aggodalomra. – Csak az akarat nyithatja ki a szív ajtaját és engedheti be a tisztátlan szellemeket…

141   Valami benső hang, mintha azt súgná: „Ez vallási előítélet!”… – Aztán ékesszóló védőbeszédet is hallani vélsz: hiszen ez szegény testünk elesettsége mellett elkerülhetetlen: Ez a test joga…

Ha ilyen kísértésbe esel, mondd az ellenségnek: vannak természeti törvények, de vannak isteni törvények is, és hogy van Isten is, meg – pokol is!

142   „Uram! – ha akarod, megtisztíthatsz engem.”

Mily szép imádság, mondd sokszor ugyanazzal a hittel, mint a bélpoklos, amikor az történik veled, amiről csak Isten, te, meg én tudunk…

A Mester válasza nem várat magára sokáig: „volo, mundare” – akarom, tisztulj meg!

143   Hogy tisztaságát megőrizze, Assisi Szent Ferenc a hóban hempergett, Szent Benedek tüskebokorba vetette magát, Szent Bernát jeges tóba ugrott. Hát te…, vajon mit tettél?

144   Jánost életének szeplőtlen tisztasága tette erőssé a kereszt alatt. – A többi apostol menekül a Golgotától: ő Krisztus Anyjával ott marad.

145   Előkelő és vidám fiatal emberek csoportja – énekelnek – dalokat egymás után…

A barna bajszú fiú csak az elsőt hallotta:

„A megosztott szíveket nem szeretem –

Ha az enyémet adom – egészen neked adom.”

„Milyen kelletlenül adom egész szívemet” – gondolta, és felfakadó imádsága széles, nyugodt folyóként áradt.

Szív

146   Úgy tűnik nekem, hogy a szívedet kezedben tartod, mintha árut kínálnál a vásáron: Ki, mit ad érte? – Ha senkinek sem kell, majd odaadod Istennek…

Azt hiszed, hogy a szentek is így cselekedtek?

147   A teremtmények tieid? – Nem! Istenéi; ha pedig történetesen neked vannak szánva, használd azokat az ő dicsőségére.

148   Miért hajolsz le a világi vigaszok tócsájához, ha inni akarsz, mikor olyan forrásból olthatod szomjadat, mely az örök életre szökell?

149   Vesd le magadról az emberek befolyását, hogy ne legyen semmi, amibe belekapaszkodhassanak… mert – így mondja Szent Gergely pápa – az ördög nem nevezhet semmit sajátjának ezen a világon, és meztelenül küzd. Ha felöltözve mégy a harcba, hamarosan leteper, mert van, amibe belekapaszkodhat és leránthat téged.

150   Túl sok emberi vonzalom tölti meg szívedet – súgja őrzőangyalod. – Csak nem kívánod, hogy ezeket is őrizze…?

151   Az önzetlenséget milyen nehezen érjük el!… Vajha nem lenne más kötelékem, mint a három szög, és más kívánság a testemben, mint a kereszt…!

152   Nem sejted, hogy nagyobb béke és bensőségesebb szeretet vár rád, ha magadévá teszed a különös kegyelmet, mely a teljes lemondást követeli…?

153   Rajta! Légy nagylelkű és mondd Neki gyermekként: mit adsz majd nekem, hogy „ezt” kéred tőlem?

154   Szeretnél kikapcsolódni, de attól félsz, hogy túl távol kerülsz embertársaidtól és mindenkitől elhidegülsz.

–Nincs okod az aggodalomra, ha valóban Krisztushoz tartozol és egészen az övé vagy: Tőle kapsz majd világosságot, tüzet és meleget mindenki számára.

155   Jézus nem szeret „osztozkodni”: ő az egészet akarja.

156   Isten akaratának nem akarod magadat alávetni…, de alkalmazkodsz akármilyen senki kívánságához.

157   Ne fordítsd fel a dolgok értékrendjét: ha Isten önmagát adja neked, akkor mire való az emberekhez való ragaszkodásod…?

158   Most sírsz! Fáj neked? Természetesen! Hiszen éppen ezért tették ezt veled.

159   Ingadozik a szíved és földi támpontokat keres. – Helyes, csak vigyázz, hogy a támasz, amibe most kapaszkodsz, ne váljék idővel teherré, amely leránthat, vagy lánccá, mely rabszolgaságba dönt.

160   Mondd csak…, barátság ez, vagy bilincs…?

161   Eltékozlod gyöngédségedet. – Azt mondom neked: a felebaráti szeretet mindig fontos; – de ide hallgass, – apostoli lélek: az a másik érzelem, melyet Isten maga helyezett szívedbe, Krisztustól származik és kizárólag az övé… Azonkívül, – amikor szívednek egy reteszét félrevontad – és a te szívednek hét zárra van szüksége, – majdnem mindig a kétség felhője lebegett természetfölötti látóhatárod egén, s nyugtalanul kérdezted magadtól – legyen szándékod akármilyen önzetlen és tiszta –, hogy nem vitted-e túlzásba szeretetnyilvánításodat?

162   Ne vedd tekintetbe szívedet… első a kötelesség!… De mikor ezt teljesíted, tedd egész szíveddel: ez gyengédség!

163   „Ha jobb szemed megbotránkoztat téged… vájd ki és vesd el magadtól!” – Szegény szív! Ez az, ami megbotránkoztat… Vedd a két kezed közé, szorítsd össze, és ne adj neki semmi vigaszt…, ha aztán mégis kéri, mondd neki csendesen, bizalmasan, nemes szánalomtól áthatva: „Szív, szív… a keresztre… szív, a keresztre veled!”

164   Hogy állsz a szíveddel? – Ne aggódj: a szentek, akik ép és egészséges emberek voltak, akárcsak te meg én,–szintén érezték azokat a bizonyos „természetes” hajlamokat. Ha nem érezték volna, „természetfölötti” magatartásuknak, mellyel szívüket, testüket és lelküket Istennek szentelték, – nem lett volna nagy érdeme.

Ennél fogva azt hiszem, hogy a szív erőtlensége – ha az az út már ismert – nem jelenthet akadályt az eltökélt, a „szerelmes” lélek számára.

165   Te…, aki hitvány földi szerelem kedvéért oly sok közönségességen mentél keresztül, gondolod, hogy igazán szereted Krisztust, ha kedvéért nem akarod elviselni ezt a megaláztatást?

166   Azt írod: „Atyám, úgy érzem mintha… fogfájás lenne a szívemben.” – Nem veszem tréfának, mert látom, hogy jó fogorvosra lenne szükséged, aki megszabadít néhány rossz „fogadtól”.

Bárcsak engednéd…!

167   Vajha idejében szakítottam volna” – mondtad nekem. – Remélem, hogy nem kell megismételned ezt a késedelmes sajnálkozást.

168   Egy szent életű püspök azt írta: „Mosolyognom kellett, mikor valaki számadásról beszélt, melyet az Úr kér majd. Nem, ő nem lesz számunkra a szó rideg értelmében vett bíró, – egyszerűen: Jézus lesz.”

Ezek a sorok, melyek már sok aggódó szívet megnyugtattak, neked is vigaszt nyújthatnak.

169   A szenvedés kimerít, mert gyáván fogadod… Menj eléje bátran, keresztény szellemmel és majd kincsnek tekinted.

170   Milyen világos az út!… Mennyire szembetűnők az akadályok!… Milyen tökéletesek az eszközök, amelyekkel legyőzhetjük azokat… és mégis, mennyi a tévút, mennyi a botlás!… Nem igaz?

– Az a finom kis szál, – lánc: kovácsolt vaslánc, amelyet te is, én is olyan jól ismerünk. – Nem akarod elszakítani, – pedig eltérít az útról, és nemcsak botlásodat, hanem esésedet is okozza.

- Miért habozol? Szakítsd szét és… előre!

171   Az istenszeretet… ugyancsak megér egy szerelmet!

Önmegtagadás

172   Ha nem tagadod meg magadat, sohasem lesz imádságos lelked.

173   A tréfák és szellemes megjegyzések, melyeket elhallgattál, pedig már nyelveden voltak; szeretetteljes mosolyod azok számára, akik terhedre vannak; szótlanul eltűrt igazságtalan vádak; a mindennapi törekvés, hogy túl tedd magad a veled együttélők bosszantó viselkedésén… Íme az igazi belső önmegtagadás, ha mindezt állhatatosan gyakorlod!

174   Ne mondd: ez az ember idegesít–gondold inkább, hogy megszentel.

175   Nincs eszmény, mely valóra válna áldozat nélkül. – Tagadd meg magadat. – Mily gyönyörű áldozatnak lenni!

176   Hányszor teszed fel magadban, hogy egy bizonyos dologban Istent szolgálod – és gyarlóságod miatt azzal kell megelégedned, hogy csak a kudarcból fakadó keserűséget ajánlhatod neki, mert nem tudtad csekély elhatározásodat véghezvinni!

177   Ne mulaszd el az alkalmat, hogy saját véleményedről lemondj – ez ugyan nehéz, de mennyire tetszik Istennek!

178   Ha egy szegény, összetákolt, elhagyott keresztet látsz, amelyről hiányzik az Úr teste… el ne felejtsd, ez a kereszt a te kereszted: a mindennapi dísztelen, rejtett és örömtelen kereszt, mely várja az áldozatot… Légy te az áldozat!

179   Keresd azokat az önmegtagadásokat, melyek magadnak és nem másoknak jelentenek áldozatot.

180   Ahol nincs önmegtagadás – erény sincs.

181   Belső önmegtagadás? – Nem hiszek őszinteségedben, ha nem gyakorlod az érzékek fegyelmezését…

182   Igyuk ki fenékig a fájdalom kelyhét, ebben a szegény, jelen életben.–Mit számít, hogy tíz, húsz, vagy ötven évig szenvedünk, ha azután lesz mennyország… örökre, örökre, örökre…?!

– Mindenek előtt – jobb, ha nem „propter retributionem” – a jutalom kedvéért szenvedünk, hanem, hogy vigasztaljunk, hogy tetsszünk a mi Urunknak Istenünknek; engesztelés szellemével, vele egyesülve a keresztfáján…, egyszóval, ha szeretetből szenvedünk…

183   A szem sok bajnak az okozója: mennyi bűn hatol a lélekbe általa! – Mennyi tapasztalat „Dávid király módjára”… Ha megőrzöd szemed fegyelemét; szívedet is megőrzöd.

184   Miért kalandozik tekinteted a távolba, ha a „világot” magadban is megőrzöd?

185   A világ csak azért csodálja a szembetűnő áldozatot, mert nem ismeri a titkos, csendes áldozat értékét.

186   Adjuk oda magunkat teljesen, tagadjuk meg magunkat mindenben…, áldozatunk egészen elégő áldozat legyen.

187   Paradoxon: meg kell halnunk, hogy éljünk.

188   Ne felejtsd el: a szíved áruló…, tartsd hét lakat alatt.

189   Mindaz, ami nem vezet Istenhez, akadály. Tépd ki gyökerestől, és vesd el magadtól.

190   Az Úr kegyelme arra késztetett egy jólelkű embert, akinek közvetlen feljebbvalója goromba, nyers természetű alak volt, hogy ezt mondja: „Köszönöm Uram, ezt a valóban isteni kincset, mert hol találhatnék még valakit, aki minden szívességet rúgással viszonoz?”

191   Győzd le magadat naponta, az első perctől kezdve pontosan az előre elhatározott időpontban kelj fel, s egy pillanatra se engedd át magadat a lustaságnak.

Ha Isten segítségével győzöl, napod sikerét biztosítod.

Olyan csüggesztően hat, ha már az első csatában vereséget szenvedünk.

192   Mindig vesztes maradsz a küzdelemben: ajánld fel küzdelmedet minden alkalommal egy bizonyos lélek megmentésére, megszentesítésére, hogy valakinek apostoli hivatásáért… – így biztos vagyok, hogy győzni fogsz.

193   Ne légy erőtlen és lanyha. – Itt az ideje, hogy lerázd azt a nevetséges szánalmat, melyet magad iránt érzel.

194   Megmondom neked, mik az ember kincsei ezen a földön; hogy ne tékozold el őket: éhség, szomjúság, hőség, fagy, fájdalom, megszégyenítés, szegénység, magányosság, árulás, rágalom, börtön…

195   Igaza volt annak, aki azt mondta, hogy a lélek és a test ellenségek, akik nem tudnak egymástól elválni… és barátok, akik nem tudnak egymással megférni.

196   Adj a testnek mindig valamivel kevesebbet, mint amennyi jár… különben árulód lesz.

197   Ha tanúi voltak gyarlóságodnak és gyengeségednek, mit bánod, hogy bűnhődésedet látják?

198   Íme az önmegtagadás ízletes gyümölcsei: megértés és elnézés mások gyengesége és gyarlóságával szemben; de könyörtelen szigor saját magával.

199   Ha a búzaszem meg nem hal, terméketlen marad. – Nem szeretnél te is búzaszem lenni, meghalni az önmegtagadás halálával, hogy azután dúsmagú kalásszá válj? – Az Úr Jézus áldja meg búzaföldedet!

200   Nem győzöd le magadat, nem vagy önmegtagadó, mert gőgös vagy…–Bűnbánó életet élsz? Ne feledd, hogy a büszkeség összeegyeztethető a bűnbánattal… – Aztán mondd; esésed és kislelkűséged fölött érzett bánat valódi-e – vagy csak ingerültség, kicsiséged, erőtlenséged láttán? – Milyen messze vagy Jézustól, ha nem vagy alázatos, bár önfegyelmezésed naponként új rózsákat termel!

201   Minő epe és ecet, hamu és aloe-íz! Milyen száraz és lepedékes nyelv! – De ez az élettani tünet semmi sem ahhoz a keserűséghez képest, mely lelkedet tölti be.

– „Többet kértek tőled”, és nem tudod magad rászánni, hogy megadd. – Alázd meg magadat. Vajon megmaradhatna ez a keserű utóíz testedben és lelkedben, ha megtennéd mindazt, ami tőled telik?

202   Önkéntes büntetést vállalsz magadra gyengeséged és nagylelkűséged hiánya miatt? – Jól van; de legyen ez a büntetés mérsékelt, melyet olyan ellenségnek adsz, aki egyszersmind testvérünk.

203   A gyarló emberi örömök mindig keserű utóízt hagynak hátra, még akkor is, ha indító okuk természetfölötti volt. – Hát mit képzeltél? – Itt lenn fájdalom az élet sója.

204   Mennyien hagynák magukat keresztre feszíteni ezrek csodálkozó tekintete előtt, de a mindennapi tűszúrásokat nem viselik keresztény szellemmel! – Gondold meg, melyik igényel több hősiességet a kettő közül?

205   Olvastuk, te is, én is, Isten szolgájának hősiesen közönséges élettörténetét. – Láttuk mint küzdött hónapokon, éveken keresztül… reggelizés közben… (és minő „számadást” adott a lelkiismeret vizsgálat idején!). Egyszer győzött, máskor vesztett… és feljegyezte: „Ma ettem vajat…, ma nem ettem vajat.”

Bárcsak nekünk is lenne ilyen „vaj tragédiánk!”.

206   Hősies pillanat: itt a felkelés ideje. Habozás nélkül; természetfeletti elhatározással ugorj ki az ágyból. – Önmegtagadás ez, mely akaratodat erősíti, anélkül, hogy testedet gyengítené.

207   Köszönd meg mint különös kegyet, hogy oly szent irtózatot érzel magaddal szemben.

Bűnbánat

208   Áldott legyen a szenvedés! – Szeressük a szenvedést. – Szenteljük meg a szenvedést… Dicsőítsük a szenvedést!

209   Teljesen kidolgozott tervet ad nekünk az Apostol, a szenvedés tantárgyának hasznos tanfolyamára: „örvendezők a reménységben, béketűrők a nyomorúságban, állhatatosak az imában!”

210   Engesztelés az ösvény, amely az örök élethez vezet.

211   Temesd el bűnbánatoddal mulasztásaidat, vétkeidet, bűneidet – abba a mély gödörbe, melyet alázatosságod ásott. – Így temeti el a kertész is a rothadt gyümölcsöt, a száraz ágakat és lehullott leveleket annak a fának a tövébe, mely termelte azokat – így mindaz, ami haszontalan, sőt káros volt, az új termés hasznára válik.

Tanulj meg botlásodból új erőt: halálodból új életet meríteni.

212   Az a Krisztus, akit te látsz, az nem Jézus. – Legjobb esetben is csak szánalmas torzkép, melyet zavaros képzeleted formál… – Tisztulj meg és tisztítsd meg tekintetedet alázatosság és bűnbánat által. Aztán… a szeretet ragyogó fénye nem hiányzik többé. Tökéletes lesz látásod, s a kép valóban az ő képmása lesz: – Ő, maga.

213   Jézus szenved, hogy Atyja akaratát teljesítse. Vajon panaszkodhatsz-e te, aki szintén az Isten legszentebb akaratát akarod teljesíteni a Mester példáját követve, ha szenvedés szegődik melléd útitársként?

214   Mondd testednek: inkább te légy Rabszolgám, mint én a tied.

215   Mennyire félnek az emberek a vezekléstől! Ha mindazt, amit látszat kedvéért tesznek, az Isten kedvéért tennék, megtisztult szándékkal..., mily szentekké válhatnának!

216   Sírsz? – Ne szégyelld, sírj. Mások is sírnak, éppúgy, mint te, amikor egyedül, amikor Istennel vannak. – Dávid király így szól: „Ágyamat minden este könnyeimmel áztatom.” Ezekkel a forró, férfias könnyekkel tisztítod meg múltadat és teszed természetfölöttivé jelen életedet.

217   Azt akarom, hogy boldog légy ezen a földön – és nem leszel az, ha előbb meg nem szabadulsz a Szenvedéstől való félelemtől. Mert míg „zarándokok” vagyunk, éppen a szenvedésben rejlik boldogságunk.

218   Milyen nagyszerű elveszteni az életet – az Életért!

219   Ha tudod, hogy ezek a fizikai, vagy lelki szenvedések megtisztítanak és érdemeidet szaporítják – áldd azokat.

220   Nem okoz kellemetlen érzést, ha a koldus, aki alamizsnát kér – vagy kap –, ezekkel a szavakkal mond köszönetet:„Adjon Isten jó egészséget”?

221   Ha nagylelkűek vagyunk az önként vállalt vezeklésben, Jézus majd kegyelmet ad, hogy megszeressük a szenvedést, amelyet ő küld nekünk.

222   Akaratod az engesztelés árán erőszakolja ki érzékeidtől azt, amit többi képességeid az imában tagadnak meg tőled.

223   A bűnbánat nem sokat ér az önmegtagadás állandó gyakorlása nélkül!

224   Félünk a bűnhődéstől?… A bűnhődéstől, mely segítségünkre van örök életünk elnyerésében – de alávetjük magunkat a legfájdalmasabb operációnak, hogy megőrizzük szegény földi életünket.

225   Legnagyobb ellenséged: saját éned.

226   Bánj jól testeddel, de ez a bánásmód ne legyen jobb, mint amilyen áruló ellenségnek jár.

227   Miért bánsz oly puhán testeddel, amikor tudod, hogy ellenséged és Isten dicsőségének is ellensége, mert megszentelődésednek akadálya?

228   Mikor szokás szerint azt mondták nekünk: „Érezzétek jól magatokat”, egy istenfélő megjegyezte: „Milyen rövidre szabott jó kívánság ez.”

229   Veled Jézusom, mily öröm a szenvedés, mily ragyogó a sötétség!

230   A Szenvedsz? – Nézd; az Ő szíve sem kisebb, mint a tied… Szenvedsz? Így kell ennek lennie.

231   A szigorú böjt Istennek tetsző vezeklés. – De itt-ott, ebben-abban, kicsit lanyhákká váltunk…, éppen ezért nem árt, ha lelki vezetőd belegyezésével többször böjtölsz.

232   Az önmegtagadás indító okai: jóvátétel, engesztelés, kérelem, hálaadás; állhatatosság: számodra, számomra, családodért, hazádért, az Anyaszentegyházért és még ezer másért…

233   Ne tégy több önmegtagadást, mint amennyit vezetőd megenged.

234   Mennyire megnemesítjük a szenvedést, ha lelki életünkben az engesztelésnek megadjuk azt a helyet, amely megilleti!

Lelkiismeretvizsgálat

235   Lelkiismereted vizsgálata: mindennapi teendő. – Könyvvezetés, melyet üzletember sohasem hanyagolhat el… S van-e az örök életnél nagyobb vállalkozás?

236   Önvizsgálat idején óvakodj a némaság ördögétől.

237   Vizsgáld magadat lassan, bátran. – Ok nélküli rosszkedvedet, mely a valóságban nem is olyan ok nélküli – és szomorúságodat, nemde határozatlanságod okozza, mely nem enged szabadulni a ravaszul elhelyezett, de nagyon is valódi hálótól, melyet érzékiséged körmönfont és tetszetős módon vetett neked?

238   Úgy tűnik, hogy az általános vizsgálat védelem; míg a részleges, támadás. – Az előbbi páncél; az utóbbi Toledói kard.

239   Pillants vissza a múltba…, ha siratod: meddő; ha tanulsz belőle: termékeny.

240   Kérj világosságot. – Kérd állhatatosan mindaddig, míg meg nem találod hibád gyökerét, és aztán alkalmazd ellene részleges vizsgálatod fegyverét.

241   Használd e vizsgálatot vagy új erény megszerzésére, vagy egy konok hibád kiirtására, melynek rabja vagy.

242   „Keresztény voltomnál fogva mennyivel tartozom Istennek! Sírtam, a szeretet Könnyeit ontottam, mert még mindig nem róttam le adósságomat. Mea culpa!” Jó, elismered adósságodat, de ne felejtsd el, hogy mivel törlesztheted: könnyekkel… és jócselekedetekkel.

243   „Aki kicsiben hű, az hű a nagyban is.” Vizsgáld csak meg, miért kerültél oly sokszor tévútra – Szent Lukács ezen szavai megmutatják…

244   Reagálj. – Hallgasd, mit mond a Szentlélek: „Ha ellenségem szórna rám átkot, nem lepne meg, s könnyen elviselném. De hogy te… „tu vero homo unanimis, dux meus, et notus meus, qui simul mecum dulces capiebas cibos” – te, ki velem egyet akartál, apostolom és bizalmasom voltál, aki velem együtt édes ételeket ettél!

245   Lelkigyakorlat alkalmával legyen vizsgálatod mélyebb és hosszabb, mint esténként. Különben a javulás nagyszerű alkalmát mulasztod el.

246   Lelkiismeret vizsgálatodat mindig szeretetaktussal, a szeretet bánatával fejezd be… Tedd ezt saját és mások bűneiért… és gondold meg, mekkora atyai szeretettel hárította el Isten az akadályokat, hogy el ne essél.

Elhatározások

247   Légy határozott. Elhatározásaid ne legyenek olyanok, mint a tűzijáték, mely egy pillanatra felcsillan s aztán keserű valóságként, haszontalan, fekete csonkot hagy hátra, melyet megvetéssel dobnak el.

248   Oly fiatal vagy! – Úgy tűnsz nekem, mint a hajó, mely útnak indul. – Ha nem igazítod ki most rögtön a csekély irányhibát, nem érsz kikötőbe.

249   Tégy kevés elhatározást, de erélyesen… és tartsd is meg Isten segítségével.

250   Hallgatagon vettem tudomásul, amit mondtál: „Igen, szent akarok lenni.” Bár e kijelentés oly bizonytalan és általános, hogy rendszerint ostobaságnak lehetne venni.

251   „Holnap!”: néha bölcsességet jelent, de leggyakrabban a legyőzőitek határozószava.

252   Erélyesen és határozottan fogadd meg, hogy mikor dicsérnek, mindig arra gondolsz, ami miatt szégyenkezned és pirulnod kell.

Tied a szégyen, de az Úré a dicséret és a dicsőség.

253   Kötelességedet „most” tedd meg, anélkül, hogy a „tegnapra” tekintenél, amely már elmúlt, vagy a „holnap” miatt aggódnál, melyet talán meg sem érsz.

254   „Most” térj vissza nemes életmódodhoz, most!… Ne ámítsd magadat: a „most” soha sincs túl korán… sem túlkésőn.

255   Tudni akarod, mit gondolok „utadról”? – Rendben van, figyelj ide: ha készséggel fogadod a hívást, akkor Krisztusért dolgozol, ahogy csak tőled telik; ha imádságos lélekké válsz, megtalálod azt a kapcsolatot, amelyről az előbb beszéltem, s akkor majd éhesen keresed az önfeláldozást és a legnehezebb munkát…

Így boldog leszel ezen a földön, és kimondhatatlanul boldog a másvilágon.

256   Ez a sebed nagyon fáj. – De már a gyógyulás útján vagy. Légy állhatatos szándékaidban és a fájdalom nemsokára örömteljes békévé változik.

Olyan vagy, mint a homokzsák – nem teszel semmit –, így nem csoda, hogy a lagymatagság tüneteit érzed magadban... Cselekedj!

257   Olyan vagy, mint a homokzsák, – nem teszel semmit – így nem csoda, hogy a lagymatagság tüneteit érzed magadban... Cselekedj!

Aggályok

258   Rázd le magadról az aggályokat, melyek megfosztanak a békétől. – Mindaz, ami elrabolja a lélek nyugalmát, nem Istentől ered. Amikor Isten látogat, megismered majd ez üdvözlet igazságát: „Békét adok nektek…, békességet hagyok rátok…, béke veletek…”, és mindezt viszontagságok közepette.

259   Még mindig aggályoskodsz! – Beszélj egyszerűen és világosan lelkiatyáddal, engedelmeskedj, és ne kisebbítsd Urunk szerető szívét.

260   Szomorúság, levertség. Nem csodálom, ez az a porfelhő, melyet esésed okozott. De most már elég! Nem látod, hogy a kegyelem lehelete elsöpörte a port?

Egyébként, ha nem veted el magadtól, könnyen lehet, hogy a szomorúságod csupán leple kevélységednek.

– Vagy talán már tökéletesnek és bűntelennek vélted magad?

261   Megtiltom, hogy tovább gondolj még erre. – Inkább áldd Istent, aki újra visszaadta lelked életét.

262   Ne gondolj többet botlásodra. Ez a gondolat amellett, hogy lesújt és terhe alatt összeroppant, újabb kísértésre is adhat alkalmat. – Krisztus megbocsátott neked: felejtsd el a múltat.

263   Ne csüggedj. – Szemtanúja voltam küzdelmednek…; a mai nap kudarca edzés a végső győzelemre.

264   Helyesen jártál el, „bár alapos botlás volt.” Helyesen jártál el, mert megalázkodtál, mert megtisztítottad szándékodat és telve vagy reménnyel. És ez a remény visszavezetett az Ő szeretetéhez. – Ne vágj olyan meglepett arcot, ismétlem, helyesen jártál el! Felálltál: „surge”, kiáltott ismét a hatalmas hang „et ambula”!... most aztán fel a munkára!

Isten jelenléte

265   A gyermekek… mennyire igyekszenek, hogy atyjuk jelenlétében jól viselkedjenek! Hát még a király gyermekei, mennyi fáradságot vesznek, hogy felséges szüleik jelenlétében megőrizzék király rangjuknak megfelelő méltóságukat…

És te…?, nem tudod, hogy mindig a nagy király: Isten-Atyád előtt állsz?

266   Ne dönts addig semmiben, amíg az ügyet Isten jelenlétében meg nem fontoltad.

267   Legyünk meggyőződve, hogy Isten mindig a közelünkben van. – Úgy élünk, mintha távol lenne, messze, ahol a csillagok ragyognak, és elfelejtjük, hogy itt is van, állandóan mellettünk.

Itt van a közelünkben, mint szerető atya. – Jobban szeret minket, mint a világ összes anyja képes szeretni gyermekeit – segít, buzdít, megáld… és megbocsát.

Hányszor sikerült felderítenünk szüléink komor tekintetét, ha azt mondtuk, miután rossz fát tettünk a tűzre: Nem teszem többé! Pedig talán még az nap újrakezdtük… Atyánk szigorú arccal megrótt minket, színlelt haraggal…, mialatt megértő szívvel azt gondolta: szegény gyerek, mennyire igyekszik…!

Tudatosítsuk magunkban, meggyőződéstől áthatva, hogy atya ő, a mi atyánk, Isten, aki közelünkben és a mennyben is van.

268   Váljék szokásoddá, hogy napközben gyakran felemeld szívedet Istenhez, mert ezt vagy amazt ajándékozta neked – mert megvetettek –, mert hiányzik valami, amire szükséged van, vagy azért, mert megvan…

Mert Anyját oly széppé tette… és mert ő a te anyád is. – Mert a napot és a holdat teremtette… és ezt az állatot, vagy amazt a növényt. – Mert az egyik embernek az ékesszólás tehetségét, neked pedig szűkszavúságot adott…

Köszönj meg neki mindent, mert mindaz, ami van: jó.

269   Ne légy olyan vak és meggondolatlan, hogy legalább gondolatban be ne térj a templomba, amikor megpillantod Isten házának falait, vagy tornyát… Ő vár rád!

Ne légy olyan vak és meggondolatlan, hogy ne fohászkodj a boldogságos szűz Máriához, ha olyan helyen jársz, ahol Krisztust ócsárolják.

270   Nemde örülsz, ha megszokott utad mentén, a város ismerős utcáit járva, új templomot fedezel fel?

271   Bárcsak Jézus lenne minden törekvésünk célja; szeretetünk középpontja; cselekvésünk mintaképe; beszédünk tárgya; – mondta egy imádságos lélek.

272   Használd ezeket a vallásos „emberi cselfogásokat”, hogy mindig Isten közelében maradj: röpimák, szeretet-aktus, engesztelés, lelkiáldozás, a szent Szűz képére vetett pillantás…

273   Egyedül?! – Nem vagy egyedül. Veled vagyunk a távolból. – Azonkívül…, a Szentlélek, aki lelkedben lakozik, Isten, aki veled van – gondolataidnak, kívánságaidnak és tetteidnek természetfölötti tartalmat ad…

274   „Atya” – mondotta nekem egy bizonyos fiú (vajon mi lett vele?), derék egyetemi hallgató volt. „Átgondoltam, amit nekem mondott… hogy Isten fia vagyok – emelt fővel jártam az utcán és büszkeség töltött el, hogy Isten fiának nevezhetem magamat…”

Nyugodt lelkiismerettel tanácsoltam, hogy csak táplálja magában ezt a fajta „büszkeséget”.

275   Nem kételkedem szándékaid őszinteségében. – Tudom, hogy Isten jelenlétében élsz, de van itt egy: „De”. Tetteidnek vannak, vagy lehetnek szemtanúi, emberi szemtanúi, akik emberi szempontból ítélkeznek… Fontos, hogy jó példát adj!

276   Ha megszokod, hogy legalább egyszer hetenként bensőséges kapcsolatba kerülj a Szűzanyával, hogy általa Jézushoz menj, meglátod mennyivel jobban érzed majd Isten jelenlétét.

277   Azt kérdezed tőlem: minek ez a fakereszt? Válaszul lemásolok egy levelet: „Amikor feltekintek a mikroszkópról, tekintetem a csupasz, fekete keresztre esik. Ez test nélküli kereszt, szimbólum. Jelentőségét az emberek nagy része nem veszi észre. És, bár fáradtan, már-már abbahagyva a munkát – újból a lencse fölé hajoltam és tovább dolgoztam, mert úgy éreztem, hogy a magányos kereszt készséges vállakra vár.”

278   Ha Isten jelenlétében élsz, természetfölötti lesz életed.

Természetfölötti élet

279   A legtöbb ember röghöz kötött szemlélete a világban csak két dimenziót ismer. – Ha természetfölötti életet élsz, Isten megadja neked a harmadik dimenziót is: a magasságot, s vele együtt a mértéket, súlyt és térfogatot is.

280   Ha elveszted életed természetfölötti tartalmát, szereteted nem lesz több mint filantrópia; tisztaságod illendőség; önmegtagadásod butaság; önfegyelmezésed ostorozás; munkád pedig meddő marad.

281   A hallgatás a benső élet őre.

282   Paradoxon: hamarabb lehet valakiből szent, mint tudós; de nehezebb szentnek lenni, mint tudósnak.

283   Szórakozz. – A szórakozás szükséges; – tartsd a szemedet nyitva, hogy a képek, melyeket látsz, behatolhassanak, vagy csukd be félig, mint a rövidlátó…

Hunyd le szemeidet egészen. – Élj benső életet és feltárulnak előtted egy jobb, szebb élet csodái, színekben és formában messze felülmúlva legmerészebb álmaidat, Istennel fogsz társalogni…, megismered nyomorúságodat…, Istenbe merülsz oly módon, hogy Atyáddal való kapcsolatod által valóban testvére leszel felebarátaidnak… az embereknek.

284   Törekvés: legyek jó…, de a többiek legyenek nálam jobbak.

285   A megtérés a pillanat műve. – A megszentelődés egész életet vesz igénybe.

286   Nincs a világon fenségesebb, mint Isten kegyelmének állapotában élni.

287   A szándék tisztasága: – Állandóan meglesz, ha mindig és mindenben azt keresed, ami Istennek tetszik.

288   Hatolj be a keresztre feszített Krisztus sebeibe. – Ott megtanulod érzékeid fegyelmezését, belső életet élsz állandóan felajánlva az Atyának, a mi Urunk Jézus Krisztus és Mária szenvedéseit, hogy lerójad a magad és az egész emberiség bűneinek tartozását.

289   Szent türelmetlenséged, hogy az Urat szolgáljad, Istennek nem visszatetsző. – De meddő marad, ha magatartásodat nem kíséri napról napra kézzelfogható javulás.

290   Javulni, – mindennap egy kicsit. – Ha valóban szentté akarsz válni, ez legyen állandó törekvésed.

291   Kötelességed, hogy megszentelődj. – Igen, te is – ez nemcsak a papok és szerzetesek feladata.

Kivétel nélkül, mindannyiunknak mondta az Úr. „Legyetek tökéletesek, mint mennyei Atyátok”.

292   Éppen ez legyen lelkiéleted: kezdés… és újrakezdés.

293   Megfontoltad-e már lassan, bensődben, hogy milyen szép az állandó készséggel való „szolgálat”?

294   A vetéseket hótakaró borította. A gazda, a föld tulajdonosa örömmel mondta: „Most belülről növekszik”.

– Rád gondoltam; kényszerült tétlenségedre…

– Mondd csak: növekszel te is – „belülről”?

295   Ha nem vagy önmagad ura, uraskodásod szomorú és nevetséges, bármilyen erős és hatalmas vagy.

296   Fájdalmasan hat az evangéliumok leírásában Pilátus kérdése: „Melyiket akarjátok, hogy szabadon bocsássam: Barabást, vagy Jézust, akit Krisztusnak mondanak?” – De még fájdalmasabb a tudat, hogy amikor letértem – mily gyakran – az útról, én is „Barabást” kiáltottam és hozzátettem: „Krisztust”?… „Feszítsd meg őt!”

297   Mindaz, ami jelenleg aggaszt, – fontos is, meg nem is… Ami valóban fontos, az az, hogy boldog légy és üdvözülj.

298   Új világosság! Mekkora öröm! Isten megengedte, hogy új világot fedezz fel…

Használd fel az alkalmat: itt az ideje, hogy hálaadó himnuszt énekelj, és annak is megjött az ideje, hogy lelked rejtett sarkait kitakarítsd. Hagyj fel rossz szokásaiddal. Legyen életed természetfölötti, és ne botránkoztasd meg felebarátodat…

Egyszóval: hálád mutatkozzék meg kézzelfogható módon.

299   Krisztus meghalt érted… s neked… vajon mit kell tenned Krisztusért?

300   Személyes tapasztalatod: a nyugtalanság, levertség, keserűség… arra késztetnek, hogy Jézus szavainak igazságát átéld: „Senki sem szolgálhat két úrnak!”

További elmélkedés a benső életről

301   Mondok egy titkot, – a világ kríziseit szentek hiánya okozza.

Istennek csak maroknyi emberre van szüksége, aki az „övé” minden emberi hatáskörben. És azután… „Pax Christi in regno Christi” – Krisztus békéje Krisztus országában.

302   Feszületed. – A feszületet, mint keresztény, mindig magaddal kellene hordanod. Helyezd íróasztalodra, csókold meg, mielőtt elalszol, amikor felébredsz: és ha gyarló tested fellázad lelked ellen, akkor is csókold meg.

303   Ne félj, szólítsd nevén az Urat: Jézus – és mondd neki, hogy szereted.

304   Biztosítsd minden napra azt a néhány percnyi magányt, amely annyira szükséges, lelki életed számára.

305   Azt írtad nekem: „Az egyszerűség a tökéletesség sója, és éppen ez hiányzik nekem. Meg kell szereznem az Ő és az ön segítségével”.

Sem az Ő segítsége, sem az enyém nem hiányzik majd…

Használd az eszközöket.

306   Ezen a földön küzdelem az ember élete, – ezt már századokkal ezelőtt a béketűrő Jób is megmondotta… és még mindig akadnak elpuhult emberek, akik ezt nem akarják megérteni.

307   A természetfölötti élet módszere valóságos harctudomány. – Háborút viselsz, – benső életed mindennapi háborúját; – állásokat építesz, amelyek távol esnek erődítményed falától.

Az ellenség itt támad. Apró önmegtagadásaid, szokásos imádságaid, munkád, életterved ellen irányítja a rohamot és nem egykönnyen közelíti meg főerődítményed bástyáit; – de még ha el is érné azokat, támadása hatástalan marad.

308   Lemásolom, amit írtál: „Örömöm és békém. Sohasem lesz valódi örömben részem, ha nincs békém. De mi a béke? A béke szorosan összefügg a háborúval. A béke a győzelem eredménye. A béke tőlem folytonos küzdelmet követel. Küzdelem nélkül nem lesz békém soha”.

309   Nézd csak mily mélységesen irgalmas Isten igazságossága: Az emberi igazságszolgáltatás megbünteti azt, aki bevallja bűnét…, az isteni megbocsát neki.

Áldott legyen a bűnbánat szentsége.

310   „Öltsétek magatokra az Úr Jézus Krisztust” – mondotta szent Pál a rómaiaknak. – Amikor a bűnbánat szentségében részesülünk, akkor öltjük fel magunkra, te meg én, az Úr Jézus Krisztust, és az Ő érdemeit.

311   Háború, – a háborúnak természetfölötti célja van, mondod nekem – és a világ ezt nem tudja…, a háború miattunk van…

Háború a könnyű út legnagyobb akadálya; – s mégis szeretnünk kell azt úgy, ahogy a szerzetesnek is szeretnie kell az önfegyelmezés eszközeit.

312   Nevednek hatalma Uram!… Levelemet szokás szerint így kezdtem: „Őrizzen meg az Úr Jézus” – és azt felelték nekem, ez az: „Őrizzen meg az Úr Jézus” már sok bajtól mentett meg… őrizzen meg tehát mindenkit!

313   „Most, hogy az Úr szokásos nagylelkűségével segít, én is megteszek mindent, ami tőlem telik, hogy tökéletesebbé váljak” – mondottad – és nekem nincs mit hozzáfűznöm.

314   Azt írtam neked: „Számítok rád és meglátod, mi mindenre leszünk képesek!…” – De mi mást tehetnénk, minthogy Reá támaszkodunk…?

315   Hittérítő! – Arról álmodozol, hogy Hittérítő légy. Xavéri Ferenc-szerű hivatást érzel magadban és egész birodalmakat akarsz Krisztusnak meghódítani: Japánt, Kínát, Indiát, Oroszországot, Észak-Európa hideg országait, vagy Amerikát, Afrikát, Ausztráliát…?

Tápláld szívedben e tüzet, tápláld a lelkek után való éhséget. Ne felejtsd azonban el, hogy igazi hittérítő csak akkor vagy, amikor engedelmeskedsz. „Itt” dolgozol, földrajzilag távol a missziós területektől, de „ott” is. Érzed-e, mint Xavér, hogy karod elfáradt a sok keresztelésben?

316   Azt mondod: igenis akarok. – De úgy akarsz-e, azzal az erővel, mint ahogy a kapzsi kívánja az aranyat, az anya szereti gyermekét, a törtető óhajtja az emelkedést, vagy a kéjenc a gyönyört?

– Nem így akarsz?… Hát akkor nem is akarsz igazán!

317   Milyen buzgalommal keresik az emberek földi érdekeiket: hírnévről álmodoznak, gazdagságról, testi vágyaik kielégítéséről…

Mind egyformák: nők és férfiak, szegények és gazdagok, öregek és középkorúak, fiatalok, sőt még gyermekek is.

– Amikor te meg én ugyanazzal a buzgósággal keressük majd lelkünk érdekeit, akkor élő és cselekvő lesz hitünk: akkor nem lesz többé akadály, melyet le ne győznénk apostoli vállalkozásunkban.

318   Neked, akinek sportolásra van hajlamod, mennyire tetszhet az Apostol mondása: „Nem tudjátok, hogy a pályán a versenyzők mind futnak ugyan, de a díjat csak egy nyeri el? Úgy fussatok, hogy elnyerjétek.”

319   Elmélyülés. – Keresd Istent lelkedben és hallgasd szavát.

320   Tápláld a nemes gondolatokat és az ébredező szent vágyakat… Kis szikra nagy tüzet okozhat.

321   Apostoli lélek: Jézus közelsége, veled való szoros kapcsolata, annyi éven keresztül, számodra semmit sem jelent?

322   Igaz: szentélyünket Betániának szoktam nevezni… Légy barátja a Mester barátainak: Lázárnak, Mártának és Máriának… és nem kérdezed majd többé, miért hívom szentélyünket Betániának.

323   Tudod, hogy vannak „evangéliumi tanácsok”; követésük kifinomult szeretetet jelent. – Azt mondják, hogy ez az út csak a kiválasztottaké. – Néha azt hiszem, hogy mindnyájunké is lehetne.

324   „Az az ember építeni kezdett és nem tudta befejezni!”

Milyen szomorú megjegyzés ez, de ha nem akarod, sohasem vonatkozik terád, mert rendelkezel az eszközökkel, hogy megszentelődésed épületét befejezzed: Isten kegyelme és saját akaratod.

Lanyhaság

325   Küzdj a lanyhaság ellen, mely lelki életedben lustává és hanyaggá tesz. – Nem gondolod, hogy ez annak a langyosságnak a kezdete, melyről a Szentírás így szól: Isten kiveti a langyosokat szájából.

326   Fájlalom, mikor észreveszem benned a langyosság veszélyét, mert nem keresed komolyan a tökéletességet állapotod keretén belül.

Mondd velem együtt: nem akarok langyos lenni! – „Confige timore tuo carnes meas!” Istenem, adj gyermeki félelmet, mely cselekvésre késztet!

327   Tudom, a halálos bűnöket elkerülöd. – Üdvözülni akarsz! – De nem aggaszt, hogy minduntalan bocsánatos bűnökbe esel, tudatosan, annak ellenére, hogy Isten minden egyes esetben szólít: győzd le magad!

Lanyhaságod oka e rosszakaratnak.

328   Milyen kevéssé szereted Istent, ha küzdelem nélkül engeded át magad a bűnnek, csak azért, mert nem halálos!

329   A bocsánatos bűnök sok kárt okoznak a léleknek. – Ezért mondja az Úr az Énekek énekében: „Fogjátok el a rókakölyköket, mert elpusztítják a szőlőt…”

330   A Mennyi fájdalmat okoz nekem, mikor nem érzel bánatot bocsánatos bűneid miatt! – Amíg ez így nem lesz, nem kezdtél igazán benső életet élni…

331   Langyos vagy, ha lustán és kelletlenül végzed a dolgokat, melyek az Úrra vonatkoznak; ha szándékosan, vagy ravaszul kibúvókat keresel kötelességed alól; ha nem gondolsz másra, mint saját kényelmedre; ha beszéded hiú és üres; ha nem irtózol a bocsánatos bűntől, és ha emberi szempontok vezetik cselekedeteidet…

Tanulás

332   Megbocsáthatatlan, ha valaki tudós lehetne, és nem lesz azzá.

333   Tanulás. Engedelmesség: Non multa, sed multum, – ne sokfélét, de alaposan.

334   Imádkozol, önmegtagadást gyakorolsz, ezer apostoli tevékenységben szorgoskodsz, – de mivel nem tanulsz, nem vagy hasznos.

A tanulás munkád terén való továbbképzés, súlyos kötelesség nálunk.

335   Egy órai tanulás, a modern apostol számára, egy órai imádság.

336   Ha Istent szellemi téren kell szolgálnod, a tanulás komoly kötelesség.

337   Szentségekhez járulsz, imádkozol, tiszta életet élsz… de nem tanulsz; nem vagy igazán jó, legfeljebb jámbor…

338   Azelőtt, amikor az emberi tudomány még szűk határok között mozgott, lehetséges volt, hogy egy képzett ember egyedül gyakorolja szent hitünk védelmét és magyarázatát.

Manapság, a modern tudomány hallatlan kiterjedése mellett, a hitvédelemben is megosztott munkára van szükség, hogy tudományos módszerrel, s minden téren megvédhessük az Egyház igazságait…

Te sem vonhatod ki magadat ebből a kötelezettségből.

339   Könyvek: ne végy könyvet anélkül, hogy művelt, hozzáértő katolikus ember tanácsát nem kérted volna. Könnyen haszontalan, sőt ártalmas lehet, amit vásárolsz.

Hányszor hiszik az emberek, hogy amit visznek, az könyv… pedig csak… szemét!

340   Tanulj. – Tanulj szorgalmasan, ha „só” és „világosság” akarsz lenni, felkészültségre és tudományra van szükséged.

Azt hiszed, hogy semmittevő és lézengő voltod mellett, sugalmazás útján kapod meg a tudományt?

341   Jó, hogy olyan kitartással tanulsz, föltéve, hogy ugyanolyan szorgalommal keresed a lelki életet.

342   Ne felejtsd el, hogy mielőtt tanítani kezdel, cselekedned kell „Cselekedni és tanítani kezdett”, mondja a szentírás Jézusról.

Először tehát: cselekvés…, hogy te meg én tanulhassunk.

343   Dolgozz. – Komoly hivatásos munkával megjavul lelki életed; férfiasabb leszel, mert felhagysz a fecsegésekkel, melyek eddig annyira lefoglaltak.

344   Tanító: buzgóságod, melyet a legjobb módszer megismerésére és alkalmazására fordítasz, hogy tanítványaid elsajátítsák a világi tudományokat, tagadhatatlan. Fordíts hasonló buzgóságot a keresztény aszketika megismerésére és gyakorlására – ez ugyanis az egyedüli mód, hogy magad és tanítványaid megjavuljatok.

345   Kultúra, kultúra! – Helyes, senki se múljon felül minket ebben.

– De a kultúra csak eszköz és nem cél.

346   Tanuló: fejlessz magadban szilárd és cselekvő áhítatot, légy jeles tanulmányaidban. Tanúsíts apostoli buzgalmat hivatásod gyakorlásában – és ígérem neked: alapos vallási és tudományos felkészültségeddel hamarosan mélyreható eredményeket érsz el.

347   Te csak kultúrád felépítésével törődsz, pedig lelked felépítése fontosabb. – Így majd Krisztusért dolgozol, ahogy kell is; mert hogy Ő uralkodjék a világban, olyan emberekre van szükség, akik szemüket az ég felé fordítva a világ minden tevékenységében hathatósan működnek és hivatásukban az apostoli szellemet csendben és eredményesen gyakorolják.

348   Nyegleséged, lustaságod és hanyagságod nem más, mint gyávaság és kényelemkeresés – lelkiismereted is szüntelen emlékeztet, hogy ez nem „az út”.

349   Ne törődj vele, ha „ortodox” nézeteid nyilvánítása következtében valaki rosszmájban megbotránkozik. – Botránkozása farizeusi.

350   Nem elég, hogy jó keresztény és tanult ember vagy, ha nem csiszolod ki természeted durvaságát, s nem hozod összhangba buzgóságodat és tudásodat a jó modorral, nem hiszem, hogy szent lesz belőled. – S annak ellenére, hogy tanult ember vagy, és talán éppen mert az vagy, – jászol elé kell, hogy kössenek, mint az öszvért.

351   Öntelt, fennhéjázó viselkedéseddel kiállhatatlanná és nevetségessé teszed magad, és ami ennél súlyosabb, – apostoli munkád kárt szenved.

Ne feledd, hogy a „középszerűek” is vétkezhetnek, ha túlságba viszik az okoskodást.

352   Éppen tapasztalatlanságod miatt vagy olyan beképzelt és hiú, s ezért olyan fontoskodó a fellépésed.

Javulj meg kérlek. Minden ostobaságod mellett is lehet, hogy felelősségteljes állást kell majd betöltened; (ez már nem egyszer történt meg). Ha nem ismered el képességed hiányosságát, nem fogod meghallgatni jogos tanácsadóidat… Megborzadok, ha a károkra gondolok, melyeket esztelen viselkedésed okozhat.

353   Felekezetnélküliség. Semlegesség: ósdi mondák, melyek mindig újnak akarnak látszani.

Gondolkodtál valaha afelől, hogy milyen nevetséges, ha valaki leveti katolikus mivoltát, amikor egyetemre kerül, szakszervezetbe, vagy tudományos körbe lép, vagy az Országházba…; mintha kalapját akasztaná a ruhatár fogasára!

354   Használd fel jól az időt. – Ne felejtsd el a megátkozott fügefát. Az is tett valamit: leveleket hajtott, mint te…

Ne mentegesd magad…

Mit sem használt a fügefának, – mondja az evangélista, – hogy nem volt gyümölcsérés ideje, amikor az Úr fügét keresett rajta…

– Meddő maradt mindörökre.

355   Akik világi üzelmekkel foglalkoznak, azt mondják: az idő pénz. – Nekem ez kevésnek tűnik: számunkra, akik lelkekkel foglalkozunk, az idő: „Gloria” – dicsőség! –.

356   Nem értem, hogy nevezheted magad kereszténynek, mikor olyan haszontalan, renyhe életet élsz? Hát elfelejtetted mily tevékeny volt Krisztus?

357   Mintha minden elképzelhető bűn az első tétlen pillanatra várna, mondtad egyszer, a tétlenség magában véve is bűn.

Aki magát Krisztusnak szenteli, egy pillanatig sem maradhat tétlen. Számára a pihenés sem jelent tétlenséget, hanem olyan tevékenységet, mely kevesebb erőt igényel.

358   Apostoli lélek számára a tétlenség ismeretlen fogalom.

359   Végezd hivatásbeli munkádat természetfölötti szándékkal, s megszenteled azt.

Képzés

360   Mily nemes derültséggel fogadtad tanácsomat, amikor azt ajánlottam, hogy helyezd fiatalságodat Ráfael arkangyal oltalma alá, hogy jó házassághoz vezessen, miként Tóbiást, – és tréfálva hozzátettem: legyen a választott szép, jó, és gazdag…

Azután, mennyire elmélyedtél gondolataidba, midőn azt tanácsoltam, helyezd magad a fiatal János apostol oltalmába, ha Isten netalán többet kérne tőled!

361   Panaszkodsz, hogy keményen bánnak veled, és érezni véled a különbséget, azon bánásmód között, melyben otthon részesültél. Lemásolok számodra pár sort egy katonaorvos leveléből: „A beteget kétféle módon lehet megközelíteni: lelkiismeretes, hivatásos szakember módján, akinek magatartása hűvös, megfontolt, de elfogulatlan, és a beteg szempontjából hasznos, vagy ahogy a családtagok teszik, kedvesen gügyögve és ostobáskodva. – Vajon mi történne, ha csata közben a kötözőhelyen, mikor a sebesültek tömege szorul kezelésre, mindegyik hordágyat siránkozó családtagok vennék körül?

362   Nem várok csodákat: elég csodát találok a Szentírásban. – Viszont szükségem van arra, hogy teljesítsd kötelességedet és együttműködj a kegyelemmel.

363   Csalódás. – Levert vagy, mert az emberek leckében részesítettek. Azt hitték, nincs szükséged rájuk, és adakozóknak mutatkoztak, de mihelyt felmerült a lehetőség, hogy néhány fillérrel anyagi segítséget kell nyújtaniuk, – barátságukat közöny váltotta fel.

Ne bízz másban, mint Istenben – és azokban, akik általa tartoznak hozzád.

364   Ó, bárcsak elhatároznád magadat, hogy „komolyan” Isten szolgálatába állsz – ugyanazzal a buzgósággal, mellyel nagyravágyásodat, hiúságodat és érzékiségedet szolgálod!…

365   Ha vezérszerepre érzel hivatottságot, arra törekedj, hogy testvéreid között utolsó; a többiek között pedig első légy.

366   Lássuk csak: neheztelsz, mert valaki bizonyos személy iránt több bizalommal viseltetik, mint veled szemben; mert régebben ismeri, mert rokonszenvesebb, mert hasonló a hivatása, s jobban megfelel a természete…?

Apostoltestvéreiddel szemben viszont, minden különbarátságnak még a látszatát is kerüld.

367   A legválogatottabb, legízletesebb étel, ha disznó elé teszik, (bocsánat, de ez a neve), legjobb esetben – sertéshússá válik.

Legyünk angyalok, hogy megnemesítsük az eszméket, melyeket magunkévá teszünk. – De legalább is legyünk emberek: s használjuk fel ételünket szép izomzat, vagy hatalmas agyvelő kifejlesztésére, mely Isten teljesebb megismerésére és imádására képes.

– De ne legyünk állatok, mint sajnos oly sokan…!

368   Unatkozol?– Persze, mert érzékeid éberek, lelked pedig alszik.

369   Jézus Krisztus iránti szereteted sok esetben elnézésre késztet… ez nemes, – és Jézus Krisztus iránti szereteted sok esetben hajthatatlanságra késztet, s ez is nemes.

370   Ha nem vagy rossz és annak látszol, – ostoba vagy; – és ez az ostobaság, mely másokat megbotránkoztat,–károsabb, mint maga a rosszaság.

371   Ha kétes hírű emberek túl buzgón szerepelnek vallási szertartások vezetésében, ugye, kedved volna csendesen a fülükbe súgni: „Kérem, nem lehetne uraságod egy cseppet kevésbé katolikus?”.

372   Ha hivatalos állást töltesz be, bizonyos jogaid és kötelességeid vannak ezen állásból kifolyólag.

Apostoli utadról letérsz, ha alkalom adtán, – vagy kifogásképpen, – hivatalbeli kötelességedet elhanyagolva, más irányban buzgólkodsz. Ezáltal tekintélyt vesztesz, pedig éppen ez a „horgod”, mellyel embereket foghatsz.

373   Tetszik nekem apostoli jelszavad: „Szüntelenül munkálkodj”.

374   Mire való ez a sürgés-forgás? Ne mondd, hogy ez tevékenység, ez csak kapkodás.

375   Kicsapongás. – Érzékeid és képességeid szomját akármilyen tócsa vizével oltod. S míg céltalanul és szórakozottan lézengsz, akaraterőd szendereg, érzékiséged pedig ébren van.

Komolyodj meg és élj határozott terv szerint, mely keresztény életre késztet, különben cselekedeteid sohasem lesznek hasznosak.

376   „Milyen erős befolyást gyakorol a környezet”, mondtad nekem, s be kellett vallanom, hogy igazad van. Éppen ezért fontos, hogy kiképzéstek által, feltűnés nélkül áraszd sajátos szellemünket, és ti adjátok meg a „tónust” a társadalmi körnek, melyben éltek.

És aztán, ha elsajátítottad e szellemet, biztos vagyok, hogy ugyanazzal a csodálkozással mondod majd, mellyel a tanítványok vették tudomásul a Krisztus nevében művelt csodákat: „Kétségtelen, nagy hatást gyakorolunk a környezetünkre!”.

377   De hogyan sajátítom el a „mi képzésünket”, s miként maradok hűséges a „mi szellemünkhöz”? – A szabályok betartása által, melyeket lelkivezetőd adott, megmagyarázott, s megszerettetett veled: tartsd be azokat és apostol lesz belőled.

378   Ne légy pesszimista. Hát nem tudod, hogy mindaz, ami történik, vagy történhet, javadra szolgál?

Optimizmusod hited természetes következménye lesz.

379   Természetesség. – Keresztény férfi és keresztény nő – a só és a világosság, melyeket magatokban hordoztok, nyilvánuljon meg természetes módon, minden különcködés, minden badarság nélkül. – Legyen bennetek mindig az egyszerűség szelleme.

380   „És ha elpogányosodott vagy pogány környezetben életem összeütközésbe kerül ezzel a szellemmel, nem tűnik majd mesterségesnek?” kérded tőlem.

Így válaszolok: Kétségtelenül lesz összeütközés a te életed és az övék között, és éppen ez az ellentét, ez a tettek által bizonyított hit, – ez az a természetesség, melyet elvárok tőled.

381   Ne törődj vele, ha azt mondják rólad, hogy „húsból-vérből” vagy. Hát mit akarnak, hogy levegőből alkotott képződmény légy, amely szétfoszlik, mihelyt hozzányúlnak?

382   Mikor neked ajándékoztam Jézus élettörténetéről szóló könyvet, ezt írtam bele: „Keresd Krisztust. Találd meg Krisztust. Szeresd Krisztust.

Három világos fokozat…, megkísérelted legalább az elsőt?

383   Ha látják, hogy vezér létedre ingadozol… ne csodálkozz, hogy az engedelmesség csődöt mond.

384   Zavar. – Tudtam, hogy ingadozott ítéleted igazságossága. Hogy megérts engem, ezt írom: az ördög ábrázata nagyon csúf, s mivel tudja ezt, hogy meg ne lássuk szarvait, nem jön nyíltan. Hányszor jelenik meg a nemesség, sőt a vallásosság álarca alatt!

385   Így szól az Úr: „Új parancsot adok nektek: Szeressétek egymást. Erről ismerje meg mindenki, hogy tanítványaim vagytok”.

Szent Pál pedig: „Viseljétek egymás gyengéit, így teljesítitek Krisztus törvényét”.

Nincs mit hozzáfűznöm.

386   Ne felejtsd el fiam, számodra ezen a földön csak egy káros dolog létezik, melyet félned, s Isten segítségével kerülnöd kell: a bűn.

Megszentelődésed síkja

387   Megszentelődésed síkja, melyet az Úr tőled kér, három részből áll:

A szent hajthatatlanság, a szent kényszer és a szent merészség.

388   Ne téveszd össze a szent merészséget a világi szemtelenséggel.

389   A szent merészség a „lelki gyermekség” sajátja. A kis gyermek semmi miatt sem aggódik. Nincsenek gátlásai; apró, természetes gyarlóságait nem palástolja, s nem bánja akárki látja.

Ez a nemtörődömség a természetfölötti életre vonatkozólag a következő gondolatokat idézi fel: dicséret, megvetés; tisztelet, gúnyolás; becsület, szégyen; egészség, betegség; gazdagság, szegénység; szépség, rútság…

Rendben van… mit számít?

390   Nevesd ki a nevetséget. – Ne foglalkozzál azzal, hogy mit fecsegnek. Lásd és érezd Istent magadban és mindenben, ami téged körülvesz. – Így majd sikerül elnyerned azt a szent merészséget, melyre szükség van, (oh, minő paradoxon!), hogy keresztény tapintatossággal élj.

391   Ha magadévá tetted ezt a szent szégyentelenséget, mit törődsz azzal, hogy „mit mondtak az emberek”, vagy „mit fognak mondani?”.

392   Légy meggyőződve, hogy az, aki a legjobbat cselekszi, sohasem válhatik nevetség tárgyává.

393   Egy ember…, úriember, aki ma megalkudna, ismét halálra ítélné Jézust.

394   A megalkuvás biztos jele annak, hogy nincs igazunk. Ha valaki engedékeny eszményeit, becsületét, vagy hitét illetőleg…, akkor nincs eszménye, sem becsülete, sem hite.

395   Hallgasd csak, hogyan vitatkozik a háborúban megedzett Isten embere: „Hogy én nem engedek? Persze, hogy nem! Mert eszményeimnek igazságáról meg vagyok győződve. Ellenben maga nagyon engedékeny… ugye egyetért velem, ha azt mondom, hogy kétszer kettő három és fél. Nem? Hát még a barátság kedvéért sem enged ilyen csekély dologban?”

Mert először életében győződött meg arról, hogy igaza van és egyetért velem.

396   A szent hajthatatlanság nem vakbuzgóság.

397   Hit és erkölcs dolgában légy rendíthetetlen, egyébként azonban alkalmazkodó. Vasbuzogány, bársony burokban. Légy hajthatatlan, de ne légy konok.

398   Nem közönséges hajthatatlanságról, „szent hajthatatlanságról” van szó.

Ne felejtsük el, ugyanígy, „szent kényszer” is van.

399   Mindenki helyesli, ha erőt alkalmazunk, hogy megakadályozzunk egy öngyilkosságot, s ezáltal megmentsük valakinek a földi életét; miért ne alkalmazhatnánk ugyanazt az energiát, – azt a szent kényszert, – hogy azoknak az Életét (én nagy betűvel írom), mentsük meg, akik bután és makacsul lelküket akarják meggyilkolni?

400   Mennyi bűnt követnek el az úgynevezett igazság leple alatt! – Ha fegyverekkel kereskednél és valaki egyet meg akarna venni, hogy azzal édesanyádat megölje, eladnád neki? – Még készpénzért sem?

Egyetemi tanár, újságíró, politikus, diplomata: elmélkedjetek!

401   Isten és merészség! – A merészség nem oktalanság. – A merészség nem vakmerőség.

402   Jézustól ne csak saját bűneidért kérj bocsánatot; ne csak saját szíveddel szeresd…

Engeszteld őt az összes sérelemért, melyet neki okoztak, okoznak és okozni fognak… Szeresd őt mindazok szívének erejével, akik valaha is szerették.

Légy merész: mondd meg neki, hogy szerelmesebb vagy, mint Mária Magdolna, mint Avilai Teréz, mint Kis Szent Teréz…, hogy jobban bele vagy bolondulva, mint Ágoston, mint Domonkos, Ferenc, Ignác és Xavér.

403   Légy még merészebb, és amikor valamire szükséged van, ne kezd, „Fiat”-tal a lelkedben, mondd neki: „Jézus, én ezt, vagy azt akarom…”, mert így kérnek a gyermekek is.

404   Kudarcot vallottál? – Mi nem vallunk kudarcot soha! Teljes bizalommal adtad át magadat Istennek. – Semmi emberi eszköz használatát sem mellőzted.

Győződj meg ez igazságról: sikered – most éppen ez a kudarc. – Adj érte hálát Istennek és kezd elölről!

405   Balsikered volt? – Légy meggyőződve, soha sincs balsikered.

Nem vallottál kudarcot: csak új tapasztalatot szereztél. – előre!

406   Az valóban kudarc volt, baleset: mert elvesztetted szellemünket. – Hiszen jól tudod, mindaddig, míg cselekedeteinknek indítóoka természetfölötti, az eredménynek (legyen az kudarc vagy győzelem), csak egy neve van: siker.

407   Ne tévesszük össze a személyes és a hivatalos jogokat. – Ez utóbbiakról nem lehet lemondani.

408   A szenteskedés úgy aránylik az életszentséghez, mint az üres ájtatoskodás az áhítathoz: az ennek csak torzképe.

409   Ne gondoljuk, hogy az erény látszatának értéke van, ha nem jár karöltve az igazi keresztény erénygyakorlattal…

– Mintha valaki fehérneműjét ékszerekkel díszítené.

410   Óvakodjunk a „hangos” erényektől.

411   Előfordulhat, hogy hamis apostolok, annak ellenére, hogy „vizet prédikálnak és bort isznak”, kizárólag Jézus tanításának ereje által, a tömegnek jót tesznek.

De ez a jó nem kárpótolja azt a nagy és lényeges kárt, amelyet okoznak, mikor vezetők és apostolok lelkét mételyezik meg, akik undorodva fordulnak el képmutatásuktól.

Nem engedhető meg, hogy olyan nők vagy férfiak, akik nem akarnak tökéletes életet élni, az első sorokba tolakodjanak és vezető szerepet játszanak.

412   Bár ne lenne szereteted tüze lidércfény, – csalékony, hazug görögtűz, mely sem lángra nem lobbantja azt, amit megérint, sem meleget nem sugároz.

413   Sátán „non serviam”-ja túlságosan termékeny volt. Nem érzel magadban vágyat, hogy naponként imában és cselekedetben buzgó „Serviam”-ot mondj: „Téged szolgállak, hű leszek hozzád”, – hogy ellensúlyozzad ama lázadó kiáltás termékenységét?

414   Kár, ha „Isten embere” eltévelyedik, de nagyobb kár, ha „Isten embere” langyos és világias!

415   Ne törődj vele, mit nevez a világ győzelemnek, vagy vereségnek. – Hisz oly gyakran szenved vereséget az, aki győz!

416   „Nélkülem semmit sem tehettek! Új fény, új ragyogás szemeimnek, mely ez örök világosságból: a szent Evangéliumból árad.

Csodálkozhatok saját... „korlátoltságomon”?

Jézust helyezem mindabba, ami az enyém! – akkor majd nem lesz viselkedésem oktalan, s nem mondom többé: „az enyém”, hanem „a miénk”.

Isten szeretete

417   Nincs igazibb szeretet, mint a Szeretet!

418   A szeretetben rejlik titka annak, mely a legalázatosabb, – sőt még a legmegalázóbb dolgot is megnemesíti.

419   Gyermekek. Betegek. – Mintha valami arra késztetne, hogy e szavakat nagybetűvel írjuk.

A gyermekben és betegben a szerelmes lélek ugyanis, Istent látja.

420   Milyen csekélységet is ajánlunk fel Istennek, amikor életünket adjuk neki!…

421   A jó barát kincs. – Hát akkor… A Barát!…, mert ott, ahol a kincsed, ott van a szíved is.

422   Jézus a te barátod. – Ő a Barát. – Szíve emberi szív, amilyen a tied. – Szemei, melyek sírtak Lázárért, szeretettel néznek…

S Ő téged ugyanúgy szeret, mint ahogy Lázárt szerette.

423   Istenem, szeretlek… de taníts igazán szeretni!

424   Szeretetből büntetni: ez emeli természetfölötti fokra a büntetést, melyet azokra rónak, akik megérdemlik. – Legyen tehát a vezeklés Isten iránti szeretetből, – akit megbántottunk – és felebaráti szeretetből fakadó gyógyító orvosság; nem pedig bosszúvágy megnyilatkozása.

425   Hogy lehet az, hogy tudom, mennyire szeretsz engem, édes Istenem…, s mégsem bolondulok beléd?

426   Krisztus igazi eszményképünk: mert Ő Király, Ő Szeretet, Ő Isten!

427   Uram! Bárcsak minden tekintetben mérsékelt lennék, csak a Szeretetben ne.

428   Ha szeretet, még az emberi szeretet is annyi vigaszt ad, mit ad majd az égi?

429   Mindaz, amit szeretetből teszünk, megszépül, megnemesül.

430   Jézusom, hadd legyek mindenben utolsó… csak szeretetben első!

431   Ne félj Isten ítéletétől – Igazságossága ugyanolyan csodálatra méltó, mint irgalma: mindkettő szeretetből fakad.

432   Képzeld el a legszebbet, a leggyönyörűbbet a földön… mindazt, ami elbűvöli szellemedet és egyéb képességeidet… ami testednek és érzékeidnek örömet ad…

Képzeld el a földet és a csillagos eget, mely éjjelenként ragyog: az egész mindenséget. – Mindez egy szerelmes szív őrületével együtt semmi…, és a semminél is kevesebb a mi Istenünkhöz viszonyítva. Örök kincs, igazgyöngy… megalázkodott…, szolgává lett…, megsemmisült…, istállóban született, – József műhelyében dolgozott, – keserves kínt szenvedett és a gyalázat fáján halt meg… és rabszolga lett az Oltáriszentség szerelmes eszeveszettségében.

433   Élj szeretetből – és mindenkor győzni fogsz – még akkor is, ha belső küzdelmed harcában vereséget szenvednél.

434   Engedd, hogy szívedet szeretet és hála árassza el, mikor arra gondolsz, miként óv meg naponta Isten kegyelme az ellenség csapdáitól.

435   „Az istenfélelem szent”, mely a gyermek Atyja iránt való tiszteletéből ered. Sohasem szolgai félelem: mennyei Atyád nem zsarnok.

436   Bánatod szeretetből fakadjon! – Mert Ő jó. – Mert Ő a te barátod, aki életét adta érted. – Mert mindaz, ami jó benned, az övé. – Mert annyira megbántottad Őt… Mert megbocsátott! Ő – neked!!

Sírj gyermekem, a szeretet bánatával!

437   Ha egy ember halt volna meg, hogy engem a haláltól megszabadítson!…

– Isten halt meg. S én közömbös maradok.

438   Bolond! Azt hitted, egyedül vagy a püspöki kápolnában, de láttalak. – Minden újonnan felszentelt kelyhet és paténát megcsókoltál, hogy Ő megtalálja szereteted nyomát, amikor első ízben „leszáll” majd a szent edényekbe.

439   Ne felejtsd el, hogy bánat a Szeretet próbaköve.

A szeretet

440   Amikor befejezted munkádat, segíts testvérednek. Tedd azt annyi gyöngédséggel és természetességgel – az Úr Jézus kedvéért, – hogy senkise vegye észre, – még az sem, akinek segítesz, hogy többet teszel, mint ami kötelességed.

– Ez valóban Isten gyermekéhez méltó, nemes erény!

441   Bánt felebarátodnak irántad való szeretetlensége. – Mennyivel inkább bántják Istent a te vétkeid, melyeket az ő szeretete ellen követsz el!

442   Ne gondolj rosszat senkiről, még akkor sem, ha az illető szavai vagy tettei okot adnának erre.

443   Ne ítélj senkit: ha dicséretre nincs okod, hallgass.

444   Sohase szóld meg felebarátodat, akkor se, ha erre alapos okod van. – Menj előbb az Oltáriszentséghez, azután a paphoz, a te atyádhoz, és neki is mondd el bánatodat.

– De senki másnak.

445   A megszólás métely, mely megfertőzi és megakadályozza az apostoli munkát. – Ellenkezik a szeretettel, tékozolja az erőt, elrabolja a békét, és megbontja az Úrral való benső kapcsolatot.

446   Ha magad olyan gyarló vagy, miért csodálkozol, hogy másoknak is van hibájuk?

447   Látván, mivel töltik sokan egész életüket (oh, a nyelv, a nyelv, az üres fecsegés, s annak minden következménye…,) nekem a hallgatás jobbnak s fontosabbnak tűnik. – Nagyon jól megértem Uram, hogy te számon kérsz minden egyes haszontalan szót.

448   Könnyebb beszélni, mint cselekedni. – Megkísérelted már, legalább egyszer – te, akinek olyan éles a nyelve – „jól” megtenni azt, amit a te „fontoskodó” véleményed szerint, mások rosszul cselekszenek?

449   Ennek: zúgolódás, pletykálkodás, kibeszélés, botránkoztatás, behálózás, ármánykodás, rágalom…, árulás, – a neve.

A jogtalanul bíráskodó ítélete alig nevezhető másnak, mint „vénasszony fecsegésének”!

450   Mennyire fáj Istennek és mennyi kárt okoz sok lélekben, – viszont mennyire megszentel másokat, – az „igazak” igazságtalansága!

451   Ne ítélkezzünk. – Mindenki saját szemszögéből és a maga felfogása szerint látja a dolgokat: Gyakran igen korlátolt értelemmel, ködös, zavaros és sokszor szenvedélytől elvakított tekintettel.

Azonkívül, egyesek nézete éppoly beteges és elfogult, mint azon modern festőké, akik azt vélik, hogy arcunkat, sőt jellemünket, néhány futólagos vonással ábrázolni tudják… Oh, milyen keveset ér az emberek ítélete!

Ne bírálj anélkül, hogy ítéletedet imádságon keresztül ne szűrnéd.

452   Ha szükséges, akár kényszerítsd is magadat, de mindig, azonnal bocsáss meg annak, aki megbánt, bármily nagy legyen is a sérelem, vagy a kár.

Többet bocsátott meg neked Isten.

453   Zúgolódsz – ezáltal elveszted a jó szellemet – és ha nem tanulsz meg hallgatni, minden szavad egy lépéssel közelebb visz apostoli vállalkozásod kijáratához.

454   Ne ítélkezzünk anélkül, hogy mindkét fél véleményét meghallgatnánk. – Csodálatos, mily könnyen elfelejtik az óvatosságnak ezt az elemi szabályát még azok is, akik magukat könyörületeseknek vélik.

455   Tudod, mekkora kárt tehetsz, ha bekötött szemmel hajítasz követ?

– Talán azt sem tudod, mekkora, gyakran súlyos kárt okozhatsz, ha megszólaló szavakat dobálsz, melyek neked csekélységnek tűnnek, csak azért, mert szemedet bekötötte a gondatlanság, vagy indulat.

456   A kritizálás, rombolás nem nehéz: akármelyik kőműves belevághatja csákányát a katedrális faragott, szép kövébe.

– Az építés azonban mesterkezeket igényel.

457   Ki vagy te, hogy feljebbvalód intézkedését bírálod? Nem látod, hogy ő hivatottabb bíró, mint te? Több a tapasztalata; tanácsadói bölcsebbek, elfogulatlanabbak, megbízhatóbbak s mindenek előtt kegyelmet kap: különös segítő malasztot, a kegyelem állapotát, mely Isten világossága és hatalmas segítsége.

458   Ha összeütközésbe kerülsz a világ önzésével, – jobban megbecsülöd majd a tiéid testvéri szeretetét.

459   Szereteted…? öntelt. – Messziről vonzó, mert ragyog; ám közelről taszít; mert hiányzik belőle a melegség. – Milyen kár!

460   „Erős város a testvér, akit testvére megsegít.”

– Gondolkozz egy keveset és határozd el, hogy testvéri egyetértésben élsz, ahogy azt neked mindig tanácsolom.

461   Mivel nem látom, hogy igazán gyakorlód a testvéri szeretetet, melyet állandóan prédikálok neked, Szent János ezen szeretetteljes szavait idézem: „Fiacskáim, ne szeressünk szóval és nyelvvel, hanem tettel és igazsággal.”

462   Oh, a szeretet hatalma! Ha testvéri szeretetben éltek, még kölcsönös gyöngeségtek is támaszul szolgál a kötelességteljesítésben, mint a kártyavárban a lapok, kölcsönösen egymásra támaszkodva.

463   A szeretet „ad”, de még inkább „megért”. – Ha tehát mindenképpen ítélned kell, legalább keress mentséget felebarátod számára, – mindig találsz.

464   Tudod, hogy ez a lélek veszélyben forog? – A távolból is hasznára lehetsz, benső, lelki kapcsolat útján. – Előre hát! Ne nyugtalankodj!

465   Örülök, hogy törődsz testvéreiddel: ez kölcsönös szeretet bizonyítéka, jól vigyázz azonban, hogy részvéted ne fajuljon aggodalommá.

466   Azt írod, hogy az emberek általában nem nagylelkűek, ha pénzről van szó. – Sokat beszélnek, lelkesülnek, ígérnek, terveznek, de amikor áldozatra kerül a sor, csak kevesen adakoznak. – S ha mégis adnak, elvárják, hogy jótékonyságuk valami szórakozással legyen összekapcsolva, mint tánc, tombola, mozi, színház… vagy, hogy az adakozók névjegyzéke megjelenjék az újságban.

Szomorú kép, de van kivétel. Légy te is egyike azoknak, akiknek balkeze nem tudja, mit tesz a jobb, amikor adakoznak.

467   Könyvek. – Mint Krisztus kis koldusa kinyújtottam a kezemet és könyveket kértem. Könyveket, melyek szellemi táplálékul szolgálnak a katolikus, római és apostoli egyetemi ifjúság számára.

Mint Krisztus kis koldusa nyújtottam ki kezemet és gyakran csalódtam.

Jézusom, miért nem értik ez alamizsnában rejlő mély keresztény szeretetet, mely pedig hathatósabb, mint a jó búzakenyér?

468   Túl naiv vagy! – Hogy kevés a jótékony ember? Hogy a szeretet nem a használt ruhák és aprópénz adásából áll…

És elmondod csalódásaid szomorú történetét.

Csak annyit mondok: Te meg én úgy fogunk adni, hogy mindenünket odaadjuk, fenntartás nélkül. Akkor elkerüljük, hogy akik tőlünk kapnak, a te szomorú tapasztalatodban részesüljenek.

469   „Üdvözöljétek a szenteket; a szentek üdvözölnek benneteket. Az Efezusban élő szentek, Krisztus Jézus Filippiben élő összes szentjei”.

– Szentek, – milyen megható cím, melyet az őskeresztények adtak egymásnak!… Élj testvérként testvéreiddel.

Az eszközök

470   És az eszközök? – Ugyanazok, melyeket Péter és Pál, Domonkos és Ferenc, Ignác és Xavér használtak: Feszület és evangélium…

Vagy talán ez kevésnek tűnik neked?

471   Apostoli vállalkozásaidban jó, ha földi eszközöket használsz, sőt ez kötelességed is, (2 + 2 = 4), de ne felejtsd el: számításodba szerencsére még valaki beleszól: Isten + 2 + 2…

472   Szolgáld Istent becsülettel, légy hűséges hozzá… és ne aggódj semmiért, mert nagy igazság, hogy: „Keressétek elsősorban Isten országát, annak igazságát, és a többi – az anyagiak és az eszközök, mind megadatnak nektek, – ráadásul.

473   Vesd magadtól távol a kétségbeesést, mely elfog, ha nyomorúságodra gondolsz. A valóság az, hogy anyagi téren nulla vagy… társadalmi szempontból másik nulla… és ugyanúgy erényeid, és tehetséged szempontjából…

De ezeknek a tagadásoknak jobboldalán Krisztus áll… milyen megmérhetetlen számot alkot!

474   Igaz, nem vagy senki... Mások csodákat vittek véghez: szervezkedés, propaganda, sajtó terén. – Minden anyagi eszköz rendelkezésükre áll – neked nincs semmid. Igaz, de gondolj Szent Ignácra: tudatlan az alcalai tudósok között, ágról szakadt szegény a párizsi diákok világában, – üldözött rágalmazott ember...

Ez az út: szeress, higgy és… szenvedj! Szereteted, hited és kereszted a csalhatatlan eszközök, melyek révén megvalósul, állandósul apostoli vágyad, melyet szívedben hordasz.

475   Gyarlónak vallod magad, – az is vagy. Ennek ellenére, – vagy éppen ezért választott ki Isten.

Ő mindig alkalmatlan eszközöket használ, hogy ezáltal megmutathassa: minden az Ő műve…

Tőled csak készséget vár.

476   Amikor valóban „odaadod” magadat Istennek, semmilyen nehézség nem tudja majd többé optimizmusodat megrendíteni.

477   Miért hagyod e zugokat szívedben?–Amíg nem adod egész lényedet Istennek, kár azzal áltatnod magadat, hogy számára lelkeket hódítasz. Silány eszköz vagy!

478   Hogyan? Még mindig szükséged van mások jóváhagyására, kegyeire, bátorítására, hogy Isten akaratát teljesítsed?

A hatalmasok többnyire ingatagok, neked pedig állhatatosnak kell lenned… Ha segítenek – légy hálás, ha megvetnek, ne törődj vele, haladj nyugodtan tovább utadon.

479   Ne törődj velük. – Az úgynevezett „okosak” Isten munkáját mindenkor bolondságnak minősítették.

Előre! Elszántság!

480   Nézd! Egy huzal egy másikkal sokadmagával és összefonva alkotja a kötelet, mely óriási súlyok emelésére képes.

Ha te és testvéreid, akaratban egyesülve megteszitek Isten akaratát, biztosan legyőztök minden akadályt.

481   Ha valóban csak Istent keressük, hogy előbbre vigyük az apostoli munkát, alkalmazhatjuk egyik jó barátunk elvét: „Költsd el mindazt, ami szükséges, még akkor is, ha tartozol majd azzal, amit elköltesz”.

482   Mit számít, hogy az egész világ minden hatalmával ellened van… Te csak haladj előre!…

Ismételd a zsoltár szavait: „Isten világosságom és üdvösségem, kitől féljek?…” „Si consistant adversum me castra, non timebit cor meum”. –„Még ha táborok kelnek is ellenem, nem fél szívem”.

483   Bátorság! Te is képes vagy rá… Nézd mit tett Isten kegyelme a gyáva, álmos, tagadó Péterrel és az üldöző, gyűlölködő és konok Pállal?

484   Légy eszköz: arany, vagy acél – platina vagy vas – kicsi vagy nagy, finom vagy durva…

Mindegyiknek megvan a maga rendeltetése, akárcsak az anyagi dolgoknak: ki merné állítani, hogy az ács fűrésze kevésbé hasznos, mint a sebész kése?

– A te kötelességed, hogy eszköz légy!

485   Jó… és aztán? – Nem értem, hogy mersz ettől a lélekmentő munkától visszavonulni – hacsak nem rejtett gőgből teszed? Tökéletesnek véled magadat, – mert Isten tüze, amely vonzott, a téged lelkesítő fényen és melegen túl, néha az eszközök gyarlósága folytán, füstöt is termel.

486   Munka – van elég. – Az eszközöket nem szabad hagyni berozsdásodni. S adottak a szabályok is, hogyan óvhatók meg a rozsdától, s a penésztől. Elég betartani őket.

487   Ne aggódj pénzügyi nehézségek miatt, melyek apostoli munkád sikerét fenyegetik. – Bízzál erősebben az Úrban, tégy meg mindent, ami tőled telik, és meglátod, milyen hamar megszabadulsz az anyagi gondoktól!

488   Az eszközök hiánya ne gátolja apostoli munkádat, kezdd el, ahogy lehet. – A tevékenység, idővel, maga termeli ki a szükséges szerveket. – Egyesek alkalmatlannak látszottak, és később hasznosakká váltak. Másokon műtétet kell végezni, noha fájdalmas. – A szentek jó „sebészek” voltak – és a munka megy tovább...

489   Élő és rendíthetetlen hit – mint Péteré. Ha ez megvan, akkor, – Ő mondotta, – megmozdítod a hegyeket, s emberileg leküzdhetetlen akadályokat fogsz elhárítani apostoli utadból.

490   Becsületes szív és jóakarat: ezzel a két eszközzel és szándékaidat Isten akaratára összpontosítva, megvalósulnak majd szeretet-álmaid, s a lelkek után való éhséged kielégül.

491   „Nemde az ács fia ez? Nemde Mária fia ez az ács?”

Lehetséges, hogy rólad is ezt mondják majd gúnnyal kevert csodálkozással, ha valóban arra törekszel, hogy Isten akaratát teljesítsd, s mikor eszköze akarsz lenni: „Ez nem az a bizonyos…?”

Hallgass! Engedd, hogy munkád igazolja küldetésedet.

A Szűzanya

492   Szűzanyánk iránt érzett szeretetünk lesz az a lehelet, mely lángra lobbantja a lanyhaság hamva szunnyadó erényeinek parazsát.

493   Szeresd a Nagyasszonyunkat. Ő szerzi meg számodra a mindennapi élet küzdelmeihez szükséges kegyelmet. – Az ellenségnek nem válnak majd hasznára azok a rossz vágyak, melyek állandóan forrnak és felszínre emelkednek benned, hogy elfojtsák korhadtságuk illatával a fennkölt eszményeket és nemes elhatározásokat, melyeket maga Krisztus oltott szívedbe. – „Serviam!”

494   Légy Máriáé – és a miénk leszel.

495   Mindig Mária által megyünk és „térünk vissza” Jézushoz.

496   Mennyire tetszik az embereknek, ha őket kiváló irodalmi férfiakkal, politikai, katonai, vagy egyházi méltóságokkal való rokonságukra emlékeztetjük!

Énekelj a Szeplőtelen Szűznek és emlékeztesd:

Üdvözlégy Mária, Atyaisten Leánya. Üdvözlégy Mária, Fiúisten Anyja, Üdvözlégy Mária, Szentlélek jegyese...

Csak Isten nagyobb nálad!

497   Mondd neki: Anyám: – sok oknál fogva vagy az övé, – szereteted kössön engem Szent Fiad keresztjéhez. Ne hiányozzék soha hitem, bátorságom, merészségem, hogy Jézus akaratát teljesítsem.

498   Úgy tűnik, mintha életed összes bűne ellened ágaskodna. – Ne csüggedj. Ellenkezőleg, hívd Máriát, Szűzanyádat gyermeki bizalommal és odaadással. Ő majd békét hoz lelkednek.

499   Mária, Isten Szent Anyja, észrevétlenül élt, mint népének akármelyik asszonya. – Tanulj tőle egyszerűséget.

500   Viseld melleden a kármelhegyi szent Skapulárét. – Van sok szép Mária ájtatosság, de kevés gyökeredzett oly mélyen a hívők szívébe, és kevés időt nyert annyi pápai jóváhagyást, mint ez. – Azon kívül, mennyire anyai e szombati kiváltság!

501   Mikor azt kérdezték tőled, melyik Mária-kép kelti fel benned a legtöbb áhítatot, – tapasztalatból beszélve azt felelted – mindegyik –, s megértettem, hogy jó fiú vagy, ezért tűnik Anyád minden képe szépnek, – mert mindegyik egyformán szeretetre indít.

502   Mária az imádság mesternője. – Nézd, milyen határozottan, csüggedés nélkül, kitartóan kéri Fiát a kánai menyegzőn – és mily eredménnyel…

– Tanulj tőle!

503   Mária magánya. – Egyedül, elhagyottan zokog! – Neked és nekem, mindkettőnknek vele kell lennünk, vele kell sírnunk, mert gyarlóságunk Jézust a keresztfára szegezte.

504   A boldogságos szűz Mária, a „szép szeretet anyja”, békét teremt szívedben, ha bizalommal fordulsz hozzá, amikor nagyon is érzed, hogy húsból és vérből van.

505   Nagyasszonyunk iránti szeretet a próbaköve az egyesületek és egyének jó szellemének.

– Légy bizalmatlan a vállalkozással szemben, melynek nincs meg ez a tulajdonsága.

506   A fájdalmas Anya. Mikor őt szemléled, tekints a Szívére: Anya ő, két fia van, szemtől szemben: Ő és te.

507   Mily nagy Szűzanyánk alázatossága! – Nem látjuk őt Jeruzsálem pálmái között, – és a kánai menyegző kivételével, – nincs jelen a nagy csodák idején…

A Golgota gyalázatától azonban nem retten vissza, ott állt „Juxta crucem Jesu”, Jézus keresztje mellett, ott állt Anyja.

508   Csodáld a szent Szűz bátorságát: a kereszt lábánál, a legnagyobb emberi fájdalmak közepette – nincs nagyobb fájdalom, mint az ő fájdalma, – hősi erővel telve.

Kérd ezt a lelkierőt tőle, hogy te is tudj kitartani a kereszt mellett.

509   Mária a rejtett és csöndes áldozat mesternője! – Nézd őt, majdnem mindig a háttérben marad, és feltűnés nélkül működik együtt szent Fiával…: tud és hallgat…

510   Nézd, mily egyszerűen mondja: – „Ecce ancilla!…” – És az Ige testté lőn. – Így cselekszenek a szentek – feltűnés nélkül – és ha mégis feltűnnek, akaratuk ellenére történik.

511   „Ne timeas Maria!”, – ne félj Mária!… – Zavarba jött az arkangyal előtt.

Hogy hanyagolhatnám el én a szerénység szabályait, mikor tisztaságom védelméről van szó?

512   Oh, Anya, Anya!: ezzel a „fiat”-oddal minket Isten testvérévé és dicsőségének örökösévé tettél.

Áldott vagy!

513   Azelőtt semmire sem voltál képes – most, hogy Anyádhoz folyamodtál, minden milyen könnyű!

514   Bízzál. – Térj vissza. – Hívd a szent Szüzet, és hű maradsz.

515   Erőd néha csökken? – Miért nem mondod Anyádnak: „Consolatrix aflictorum, auxilium christianorum…, spes nostra, regina apostolorum…”.

516   Anyám! – Hívd őt hangosan, erősen. – Figyel rád, segítségre kész, ha veszélyben látna. Szent Fiának kegyelmével karjainak menedékét, szívének gyengédségét nyújtja. – S új erőt nyersz a küzdelemre.

Az Egyház

517   „Et unam, sanctam, catholicam et apostolicam Ecclesiam!…” – Megértem a szünetet, melyet imádságodban tartasz, amikor ízlelve mondod a szavakat: hiszek egy, katolikus, szent, apostoli Anyaszentegyházat…

518   Mily öröm, hogy lelkem egész mélyéből mondhatom: szeretem anyámat, a Szentegyházat!

519   „Serviam!” – Ez a kiáltás kifejezi a vágyat, hogy hűségesen „szolgálod” Isten Egyházát, még vagyonod, becsületed és életed árán is.

520   Katolikus. Apostoli. Római! Szeretném, ha nagyon római lennél, ha élne benned a vágy, hogy Rómába zarándokolj, „Pétert látni.”

521   Milyen jóságos volt Jézus, hogy örökbe hagyta Anyaszentegyházának a szentségeket: gyógyszerek, minden bajban.

Tiszteld azokat, s légy nagyon hálás az Úrnak és Egyházának.

522   Tiszteld és becsüld az Egyház szent liturgiáját és szertartásait. – végy hűségesen részt azokban. – Hát nem érted, hogy nekünk szegény kis embereknek a legmagasztosabb és a legnagyobb igazságok megismeréséhez is érzékeinkre van szükségünk?

523   Az Egyház – Úgy mondják – azért énekel, mert a puszta szó nem elég. – Te is énekelj liturgikusan, – mert keresztény vagy, – kiválasztott keresztény!

524   Énekeljünk lelkesülten, – mondotta egy szerelmes lélek, amikor látta a csodákat, melyeket az Úr őáltala vitt véghez.

Ismétlem tanácsomat: énekelj! Zengjen éneked Isten iránt érzett hálád lelkesedésében.

525   Nincs jobb hazafi a jó katolikusnál. – Szereti hazáját, de amellett a világ összes országának nemes törekvését is szívén viseli. Sajátjának tekinti a franciák dicsőségét, s mindaz, ami a németeket, olaszokat, angolokat…, amerikaiakat, Ázsia és Afrika népét büszkévé teszi, öröm számára is.

Katolikus! Tág szív, nyitott szellem!

526   Ha nem tiszteled igazán a papságot, a szerzeteseket, nem igaz, hogy szereted Isten Egyházát.

527   Az asszony, aki Betániában, a leprás Simon házában, drága, illatos olajat öntött a Mester fejére, arra int, hogy az istentiszteletben bőkezűnek kell lennünk.

Minden szépség, pompa, magasztosság kevésnek tűnik nekem.

Azok ellen, akik a szent kelyhek, miseruhák és az oltárok gazdagságát támadják, így szól az Úr Jézus dicsérete: „Opus enim bonum operata est in me” – hiszen jót tett velem.

A szentmise

528   Az apostoli lélek egyik fő jellemvonása: a szentmise szeretete.

529   Panaszkodsz, hogy a mise túl hosszú: hosszúnak találod, mert szereteted túl rövid.

530   Nem különös, hogy sok keresztény megfontolt, sőt ünnepélyes a társalgásban, lassú a munkában, kényelmes az asztalnál és a pihenésben, de ha misére kerül a sor, elfogy a türelme, és siettetné a papot, hogy megrövidítse az oltár legszentebb áldozatára szánt időt?

531   „Bánjatok jól Vele – bánjatok jól Vele!”: Mondotta könnyezve egy öreg püspök fiatal papjainak, akiket éppen felszentelt…

Istenem, bárcsak hatalmam lenne és tekintélyem, hogy ezt a kiáltást visszhangozzam, sok, sok keresztény fülébe és szívébe!

532   Hogy sírt az oltár előtt az a vértanúságra méltó, szentéletű, fiatal pap, mikor arra a lélekre gondolt, aki halálos bűnnel közeledett az oltárhoz, hogy Krisztust magához vegye!

– Te is így engeszteled Őt?

533   Jézus alázatossága: Betlehemben, Názáretben, a Golgotán… De még nagyobb megalázkodása és önmegsemmisülése a szent Ostyában: nagyobb, mint az istállóban, mint Názáretben…, nagyobb, mint a Kereszten.

Ezért kell nagyon szeretnem a szentmisét! (A „mi” misénket, Jézus…).

534   Hány éve járulok már naponta a szent áldozáshoz! – Más ezalatt az idő alatt már rég szentté vált volna! S én…, én még mindig ugyanaz vagyok!

Fiam, – válaszoltam – folytasd csak mindennapi áldozásodat, és gondold: mi lett volna belőlem szent áldozás nélkül?

535   Áldozás, egyesülés, társalgás, közvetlenség: Szó, Kenyér, Szeretet!

536   Járulj a szentáldozáshoz – ez nem tisztelethiány. – Éppen ma menj, amikor kiszabadultál egy csapdából.

Elfelejtetted, amit Jézus mondott: nem az egészségesnek, hanem a betegnek van szüksége orvosra?

537   Mikor a szentségházhoz közeledsz, gondolj arra, hogy Ő vár… rád, már húsz évszázad óta…

538   Itt van Ő, a királyok Királya, az urak Ura… Kenyér színe alatt.

Irántad való szeretetből alázta meg magát ennyire.

539   Miattad maradt itt. – Nem tisztelet jele, hogy elhagyod a szentáldozást, mikor kegyelem állapotában vagy. – Tiszteletlenséget csak akkor követsz el, ha méltatlanul fogadod Őt.

540   Milyen nagyszerű kegyelemforrás a lelkiáldozás! – Gyakorold sokszor, jobban érzed majd Isten közellétét és bensőségesebben egyesülsz vele munkád közben.

541   Az ájtatosságnak is megvan a maga illemszabálya, tanuld meg. Igazán szánalmas, hogy „ájtatos” emberek, akik naponta vesznek részt misén, nem tudják azt követni, – nem tudnak keresztet vetni; kezüket a legfurcsább módon lóbálják ide-oda, annyira sietnek. – Nem tudnak rendesen térdet hajtani az Oltáriszentség előtt, nevetséges bókolásuk inkább gúnynak tűnik. – Nagyasszonyunk előtt sem tudnak szépen fejet hajtani.

542   Szentképeitek ne legyenek „tömegcikkek”. Szebb a durván kovácsolt vasfeszület, mint a festett gipsz-szobor, mely olyan, mintha marcipánból lenne.

543   Láttad, hogy mondtam szentmisét –, puszta oltáron, – asztal ereklyetartóval, minden felépítmény nélkül. A feszület nagy, a gyertyatartók szilárdak, a viaszgyertyák fokozatosan hosszabbodtak a kereszt felé. A homlokrész a napi liturgia színébe öltöztetve – a miseruha bő – a kehely gazdag, de egyszerű, – körvonala szigorú – a csészéje tágas. Nem volt ott villanyfény, de nem is hiányzott.

Nehezedre esett a kápolnát otthagyni – oly jó volt ott lenni. Látod, mennyire közel hoz Istenhez a liturgia szigora…?

A szentek egyessége

544   A szentek egyessége. – Hogyan is magyarázzam meg neked? – Tudod mi a vérátömlesztés? A szentek egyessége nagyjából ugyanaz a lélek számára.

545   Éljétek át különös bensőséggel a szentek egyességét, s mindegyitek érzi majd – a benső küzdelem óráiban éppen úgy, mint munkája közben – az erőt és örömet, hogy nem vagytok egyedül.

546   Fiam, milyen jól megértetted a szentek egyességét, mikor azt írtad: „tegnap éreztem, hogy imádkozott értem…”!

547   Másvalaki, aki ismeri e természetfölötti „kincstárat”, azt mondta: sok jót tett a levele: éreztette velem mindannyiunk imáját!… s nagy szükségem is van rá.

548   Ha érzed a szentek egyességét, ha átéled azt, – készségesen válsz a bűnbánat emberévé. – Így megérted, hogy a bűnbánat „gaudium etsi laboriosum” – öröm, habár fáradtságos is, – és átérzed, hogy az összes bűnbánó lélek szövetségébe tartozol, aki valaha is volt vagy lesz.

549   Kötelességedet könnyebben teljesíted, ha arra gondolsz, miként segítenek neked testvéreid, s miként mulasztod el te a segítés alkalmát, ha nem vagy hűséges.

550   „A választottakért mindent eltűrök, hogy ők is elnyerjék az üdvösséget, amely Jézus Krisztusban van.”

Így kell a szentek egyességét élni!

Kérd az Urat, s neked is megadja Szent Pál szellemét.

Áhítatgyakorlatok

551   Őrizkedj a „megszokástól”, mint magától az ördögtől. – Hogy ne essél ebbe a mély szakadékba, mely valódi ájtatosságod sírja, – gondolj Isten állandó jelenlétére.

552    Legyen kevés magán áhítatgyakorlatod, de ragaszkodj hozzájuk.

553   Ne felejtsd el gyerekkori imáidat, melyeket talán édesanyád ajkáról tanultál. – Mondd azokat nagy egyszerűséggel, mint régen.

554   Látogasd meg az Oltáriszentséget naponta. – Szokásos szóbeli imád után mondd el a Szentségben valóban jelenlevő Krisztusnak mindazt, ami veled napközben történt, ami bánt téged. – Így majd világosságot és erőt kapsz keresztény életed számára.

555   Mily szeretetreméltó a mi Istenünk szent Embersége! – „Behatoltál” Urunk jobb kezének szent Sebébe, és azt kérdezted tőlem: Ha Krisztusnak már egyik sebe így tisztít, gyógyít, enyhít, megerősít, lángra lobbant és szerelemre indít, – mire lehet képes az öt nyitott seb a kereszten?

556   A keresztút. – Ez valóban erőteljes, termékeny ájtatosság! Bárcsak szokásoddá tennéd, hogy minden pénteken elmélkedsz az Úr szenvedésének és halálának tizennégy állomásáról! – Biztosítlak, egész hétre való erőt merítesz belőle.

557   Karácsonyi ájtatosság. – Dehogy mosolygok, mikor azt látom, hogy mennyi örömmel készíted a jászolt és rendezed a kis agyagszobrokat. Sohasem tűntél annyira embernek, mint most, amikor gyermeknek látszol.

558   A szentolvasó hatalmas fegyver, – használd bizalommal és csodálatot kelt majd benned az eredmény.

559   Szent József: Krisztus atyja ez a te atyád is – Folyamodj hozzá.

560   Atyánk és urunk, Szent József a benső élet mestere. – Helyezd magad oltalma alá és érezni fogod hatalma erejét.

561   Szent Teréz önéletrajzában ezt mondja Szent Józseffel kapcsolatban: „Aki még nem talált volna mestert, hogy imádkozni tanítsa, válassza ezt a dicső szentet – biztos, hogy nem kerül tévútra”. Ezt a tanácsot tapasztalt lélek adja – kövesd!

562   Bízzál őrangyalodban. – Bánj vele, mint egész életen át kitartó baráttal, mert valóban az, és számtalan figyelmességgel halmoz el napi ügyeidben.

563   Nyerd meg ügyednek annak az őrangyalát, akinek apostola akarsz lenni. – Ő mindig jó „cinkosod” lesz!

564   Ha mindig saját és felebarátaid őrzőangyalának jelenlétére gondolnál, sok oktalanságot kerülnél el, mely társalgás közben kicsúszik a szádból.

565   Csodálkozol, hogy őrzőangyalod oly kézzelfogható szolgálatot tett? – Ne csodálkozz: hiszen ezért rendelte melléd az Úr.

566   Panaszkodsz, hogy egy bizonyos körben sok alkalom nyílik az eltévelyedésre. – Igaz. – De nincs ugyanakkor őrzőangyalod?

567   Folyamodj őrangyalodhoz a kísértés órájában. – Ő megvéd az ördög kísértéseitől és szent sugalmakkal is ellát.

568   Mily szívesen segíthették az angyalok azt, aki így fohászkodott: „Szent angyalok, felszólítlak benneteket, mint az Énekek énekének jegyese: „Ut nuntietis ei quia amore langueo – mondjátok meg neki, hogy epedek a szerelemtől”.

569   Tudom, hogy örömet szerzek neked, ha lemásolom ezt a tabernákulumainkat őrző, angyalokhoz szóló imádságot: „Oh angyali lelkek, kik a szentségházat őrzitek, ahol az imádandó eukarisztikus Kincs rejlik, védjétek Őt a megszentségtelenítéstől, és őrizzétek meg szeretetünk számára.”

570   Igyatok az „Apostolok Cselekedetei”-nek tiszta forrásából: a XII. fejezetben Péter az angyal segítségével kiszabadul a börtönből, és Márk anyjának a házába megy. – A bentlevők nem hisznek a szolgálónak, aki állítja, hogy Péter az ajtó előtt áll. „Talán az angyala”, mondották.

Látod, milyen bizalommal viseltettek az első keresztények őrangyaluk iránt?

És te?

571   A tisztítótűzben szenvedő lelkek. – Szeretet, igazság, és megbocsátható önzés kedvéért – hiszen oly nagy befolyásuk van Istennél, – ajánld fel értük gyakran imáidat és áldozataidat. Bárcsak mondhatnád, ha említed őket: „Jó barátaim, a tisztítótűzbeni lelkek”.

572   Kérded, miért ajánlom olyan buzgón a szenteltvíz napi használatát? – Sok, sok oknál fogva. Talán, leginkább azért, amiért Szent Teréz használta: „Semmi sem űzi el véglegesebben a gonosz lelkeket, mint a szenteltvíz”.

573   Köszönöm Istenem, a pápa személye iránt szívembe ültetett szeretetet.

574   Ki mondta neked, hogy szent kilencedek végzése nem férfias dolog? Férfias, ha férfi végzi…: imádságos, bűnbánó szellemmel.

Hit

575   Sokan úgy mennek az életen keresztül, mint valami alagúton, anélkül, hogy észrevennék a fényözönt, melegséget és biztonságot, melyet a hit napja áraszt.

576   Milyen gonosz értelmességgel támadja a sátán a mi katolikus hitünket!

De mondjuk neki következetesen, anélkül, hogy vitába bocsátkoznánk vele: „Az Anyaszentegyház gyermeke vagyok”.

577   Úgy érzed, mérhetetlen a hited… – Ő, aki ezt a hitet adta, megadja az eszközöket is…

578   Apostoli lélek, így szól hozzád Szent Pál: „Az igaz a hitből él.”

Csak nem engeded, hogy tüzed kialudjék?

579   Hit. – Szomorú látvány, amikor sok keresztény hitét csak az ajkán hordja, ahelyett, hogy szerinte élne…

Mire való a hit, – hogy prédikáld, vagy gyakorold?

580   Kérd alázatosan az Urat, hogy növelje hitedet. – Ebben az új világosságban jobban értékeled majd a különbséget a világ ösvénye és a te apostoli utad között.

581   Milyen alázattal és egyszerűséggel mondják el az evangélisták a cselekedeteket, melyek fenntartják az apostolok gyenge és ingadozó hitét.

Azért teszik, hogy te, meg én ne veszítsük el a reményünket. – Mi is elnyerhetjük az első keresztények erős, rendíthetetlen hitét – ők is csak később kapták…

582   Milyen gyönyörű a mi katolikus hitünk! – Minden kétségünkre megoldást ad, megnyugtatja lelkünket, reménységgel tölti el szívünket.

583   Nem vagyok „csodákra éhes”. – Már említettem neked, hogy a szent evangéliumban van elég, hogy megerősítsék hitemet…

De fájlalom, hogy ájtatos keresztények, – sőt „apostolok”,–elmosolyodnak, ha rendkívüli útról, természetfölötti eseményekről hallanak. – Kedvem lenne azt mondani nekik: igen, ma is vannak csodák, és mi is tehetnénk azokat, ha hitünk lenne!

584   Lobbantsd lángra hitedet. – Krisztus nem a múlt embere, nem emlék, mely elmosódik a történelem homályában…

Ő él! „Jesus Christus heri et hodie; ipse et in saecula!” Jézus Krisztus tegnap és ma és örökké! – mondja Szent Pál.

585   „Ha csak akkora hitetek lesz, mint a mustármag!…”

Minő ígéreteket tartalmaz a Mester e kiállítása!

586   Isten örökké ugyanaz. – Hívő emberekre van szükség: így megújulnak a csodák, melyekről a szent evangéliumokban olvasunk.

„Az Úr keze nem lett rövidebb!”

587   Hitük nincs, de babonásak… Nem szégyenletes és nevetséges, ha egy tekintélyes személyiség nyugtalankodni kezd, mikor – magában véve ártatlan szót hall, mely azonban számára balszerencsét jelent, – vagy törött tükröt lát?

588   „Minden lehetséges a hívőnek. – Krisztus szavai ezek…”

Miért nem mondod te is az apostolokkal: „Növeld bennünk a hitet!?”

Alázatosság

589   Amikor a siker tapsát hallod, jusson eszedbe a gúnykacaj, mely kudarcaidat kísérte.

590   Ne légy olyan, mint az aranyozott szélkakas annak a nagy épületnek a tetején. Akármilyen magasan van, és akárhogy ragyog – nem járul hozzá az épület szilárdságához.

Légy inkább az alapzatba rejtett terméskő, a föld alatt, ahol senki sem lát, – de miattad nem dől össze a ház.

591   Jézusom, minél jobban magasztalnak, annál jobban alázz meg szívemben: Értesd meg velem, ki voltam és mivé lennék, ha elhagynál.

592   Ne felejtsd el…, a szemét alja vagy… Ezért, ha netalán az isteni kertész rád teszi kezét, megsúrol, megtisztít és csodálatosan szép virágokkal díszít…, se illatuk, se színük, melyek rútságodat megszépítik, ne tegyenek büszkévé…

Légy alázatos és ne feledd el, szemétláda vagy.

593   Amikor olyannak látod magadat, amilyen a valóságban vagy, – természetesnek tűnik, hogy megvetnek.

594   Nem akkor vagy alázatos, amikor megalázkodol, hanem amikor a megaláztatást Krisztus kedvéért elviseled.

595   Ha ismernéd magadat, örömmel fogadnád a megvetést, – a magasztalás és dicséret pedig könnyeket fakasztana szívedben.

596   Ne azt fájlald, hogy látták hibáidat, hanem, hogy Istent megbántottad és rossz példát adtál, az bántson.

Egyébként, hadd ismerjenek olyannak, amilyen vagy, és vessenek meg. – Ne fájjon, hogy semmi vagy. – Így Jézus lesz számodra minden.

597   Ha azon indulatok szerint cselekednél, melyeket szívedben érzel, és amelyeket eszed parancsol, – a földre kellene roskadnod, mint csúnya, piszkos, megvetésre méltó féreg… ezelőtt az Isten előtt, aki így megtűr téged.

598   Mily nagy az alázatosság értéke! – „Quia respexit humilitatem…” A mi Anyánk, Zakariás házában, nem szól hitéről, sem szeretetéről, sem szeplőtelen tisztaságáról. Örömteljes himnusza így zeng:

„Mert tekintetre méltatta alázatosságomat, lám, ezentúl boldognak hirdet minden nemzedék”.

599   Por vagy, – tisztátlan és bukott. – Még ha a Szentlélek lehelete a földi dolgok fölé emel is és megcsillogtat, mint az aranyat, még ha nyomorúságod az isteni igazság fenséges napját tükrözné is, – ne feledd el állapotod szegénységét.

Pillanatnyi büszkeséged visszaránthat a földre –, és bár fény voltál, ismét sár leszel.

600   Te… büszke vagy, …mire?

601   Büszkeség? – Miért?… Néhány éven, vagy talán napon belül, nem leszel más, mint egy halom bűzös, oszlásnak induló test, – kukacok, rossz szagú nedvek, piszkos rongycafatok – és senki többé ezen a földön nem emlékszik rád…

602   Hallgass rám: minden tudásod, hírneved, ékesszólásod és hatalmad ellenére – semmit nem érsz, ha nem vagy alázatos. – Tépd ki, vágd ki gyökerestől a kevélység szellemét, amely benned annyira uralkodik. – Isten megsegít. Azután elkezdheted a munkát Krisztusért, apostoli hadseregének utolsó sorában.

603   Ez a hamis alázatosság nem más, mint kényelem: csak alázatoskodás, hogy feladj bizonyos jogokat, amelyek tulajdonképpen kötelességeid.

604   Alázatosan ismerd el gyengeségedet, hogy mondhassad az apostollal: „Mert amikor gyenge vagyok, akkor vagyok erős.”

Atyám, – mondtad nekem egy töredelmes gyónás után – hogyan tud ennyi aljasságot meghallgatni?

605   Hallgattam, de arra gondoltam, hogy ha alázatosságod késztet arra, hogy tudatára ébredj ennek a sok szennynek és aljasságnak, – nyomorúságodból még valami nagyszerűt alkothatunk.

606   Nézd csak mily alázatos a mi Jézusunk: Egy kis szamár a trónja Jeruzsálemben!…

607   Az alázatosság is jó út, melyen keresztül eléred a belső békét. „Ő” mondta: „Tanuljatok tőlem, mert szelíd vagyok és alázatos szívű – és nyugalmat találtok lelketeknek”.

608   Nem alázatosság hiánya, ha tudatában vagy lelki előmenetelednek. – Így majd hálát adsz érte Istennek.

De ne felejtsd el, hogy koldus vagy, aki pompásan öltözködik… kölcsönkért ruhában.

609   Az önismeret kézen fogva vezet minket az alázatossághoz.

610   Hamis alázatosság ne csökkentse buzgóságodat, mellyel apostoli munkád szellemét és szabályait megvéded. – Ez a határozottság nem büszkeség, hanem az egyik sarkalatos erény; erősség.

611   Gőg volt az oka: – már azt hitted, képes vagy mindenre egyedül. – Ő egy pillanatra magadra hagyott, és már is elbuktál. – Légy alázatos és az Ő kivételes kegyelme veled lesz.

612   Ideje már, hogy felhagyj e gőgös gondolatokkal: ecset vagy a művész kezében, – semmi más.

Mondd csak, mire való az ecset, ha nem hagyja a művészt dolgozni?

613   Ahhoz, hogy alázatossá válj, – te, aki oly üres és öntelt vagy – elég, ha megfontolod Izaiás szavait: „Egy csöpp víz vagy harmat, mely a földre hullva alig, alig látszik” – ez vagy te.

Engedelmesség

614   Az apostoli munkában nem létezik csekély engedetlenség.

615   Mérsékeld akaratodat; tedd akaratodat férfiassá, hogy Isten kegyelme által olyan legyen, mint acélból való faltörő kos.

Csak erős akarat árán tudsz lemondani akaratodról, hogy engedelmeskedj.

616   Az engedelmességben való késedelmességed, tétlenséged és ellenállásod, mennyire árt apostoli munkádnak, – és mekkora örömöt okoz az ellenségnek!

617   Engedelmeskedjetek úgy, ahogy engedelmeskedik az eszköz a művész kezében, – mely nem kérdezi, miért teszik vele ezt, vagy azt, –azzal a szent meggyőződéssel, hogy sohasem kívánnak tőletek olyasmit, ami nem jó, s ami ne szolgálná Isten nagyobb dicsőségét.

618   Az ellenség így szól: „csak nem engedelmeskedsz ebben a nevetséges dologban is?” – és te Isten kegyelmével így válaszolsz: még ebben a hősies dologban is engedelmeskedem…

619   Légy ötletes. – Szükséged van rá apostolkodásodban, a neked kijelölt munkakörön belül.

Ha úgy érzed, hogy ötletességed átlépi ezt a határt, vagy kételyeid vannak, kérd lelkivezetőd tanácsát, anélkül, hogy bárkivel is közölnéd gondolataidat. – Ne feledd el, – csak közvetítő vagy.

620   Ha az engedelmességed nem hoz békét lelkednek, tudd meg: gőgös vagy.

621   Elöljáród nem szolgál jó példával?… Milyen kár! De vajon személyes tulajdonságai miatt engedelmeskedsz neki, vagy Szent Pál mondását: „Engedelmeskedjetek feljebbvalóitoknak” saját ízlésed szerint magyarázod: engedelmeskedem, feltéve, hogy főnököm erényei megfelelnek hajlamaiknak…?

622   Milyen jól megértetted az engedelmesség lényegét, amikor azt írtad; „Az engedelmesség halál nélküli vértanúság”!

623   Parancsot kaptál, amit nehéznek és meddőnek vélsz. – Tedd meg, – meglátod, hogy könnyű az és termékeny.

624   Hierarchia. – Mindent a maga helyére. – Mi maradna egy híres festményből, ha a színek összekeverednének, a vászon szálai szétbomlanának, és a keret szétesne?

625   Engedelmességed nem érdemli meg ezt a nevet, ha nem vagy kész legvirágzóbb egyéni munkád feladására, mikor elöljáród így kívánja…

626   Ugye örömöt okozott neked Uram, annak a nagydarab embernek gyermeki kérése, aki, az engedelmesség súlyát érezve, halkan így szólt hozzád: „Jézusom, engedd, hogy legalább jó képet vágjak…”

627   Engedelmességed legyen néma. Oh – az a nyelv…!

628   Most, hogy nehezedre esik az engedelmesség, jusson eszedbe az Úr: „Engedelmes volt mindhalálig, mégpedig a kereszthalálig…!”

629   Lám az engedelmesség hatalma! – Genezárét megtagadta Pétertől halait. Kárba veszett az egész éjszaka.

Aztán engedelmesen ismét a vízbe vetették a hálót, és: „Nagy tömeg halat fogtak.”

Hidd el, ez a csoda mindennap megismétlődik.

Szegénység

630   Ne felejtsd el: az gazdagabb, akinek kevesebb az igénye. – Ne teremts magadnak felesleges szükségleteket.

631   Függetlenítsd magad a világ javaitól. – Szeresd és gyakorold a lelki szegénységet: elégedj meg azzal, ami egyszerű és mértékletes életet biztosít. – Másképp sohasem lesz belőled apostol.

632   Az igazi szegénység nem azt jelenti, hogy semmid se legyen, hanem azt, hogy független légy az anyagi javaktól.

Ezért vannak szegények, akik valóban gazdagok…, és fordítva.

633   Ha Isten embere vagy, ugyanolyan erélyesen veted majd meg a gazdagságot, amilyen mohón kívánja azt a világ.

634   Micsoda ragaszkodás a földi dolgokhoz! – Nemsokára úgyis elveszted azokat, mert a gazdaggal nem száll sírba a vagyona.

635   Nem tartozol a lelki szegények közé, ha nem választod a legrosszabbat, akkor is, mikor senki sem lát.

636   „Ha gazdagságban bővelkedtek, ne kössétek hozzá szíveteket.” – Használd javaidat nagylelkűen, s ha szükséges, hősiesen is. – Légy lélekben szegény.

637   Nem szereted a szegénységet, hanem szereted minden következményét.

638   Mennyi szent erő fakad a szegénységből! – Emlékszel? – Utolsó filléredet is odaadtad, amikor apostoli vállalkozásunk pénzügyi zavarba jutott.

És ő – Isten papja azt mondta neked: „én is neked adom mindazt, amim van”. – Te letérdeltél, s ezt hallottad: „A Mindenható Istennek, az Atya, Fiú és Szentléleknek áldása szálljon rád és maradjon veled mindörökké.”

S mégis meg vagy győződve, hogy bőséges fizetséget kaptál.

Tapintatosság

639   Hallgatásodat sohasem bánod meg; beszédedet – gyakran.

640   Hogyan kérhetsz másoktól titoktartást, mikor kérésed maga bizonyítja, hogy te képtelen vagy azt megőrizni?

641   A diszkréció nem titkolódzás, sem nem rejtelmesség: – egyszerűen természetesség.

642   A diszkréció: lelki finomság. Nem érzel nyugtalanságot vagy elégedetlenséget, mikor otthonod benső vagy mindennapi eseményei, – a családi kör meghittségét elhagyva, a kíváncsiak szeme elé kerülnek?

643   Ne szellőztesd könnyelműen apostolkodásod intim részleteit, – nem tudod, hogy a világ tele van önző részvétlenséggel?

644   Hallgass: ne felejtsd el, hogy eszményed olyan, mint az imént meggyújtott lángocska. – A legcsekélyebb lehelet elolthatja szívedben.

645   Milyen termékeny a hallgatás! – Az erőt, melyet tapintatlanságoddal elpocsékolsz, – munkád eredményessége szenvedi meg.

Légy tapintatos.

646   Ha megfontoltabb lennél, nem kellene a rossz szájízről panaszkodnod, melyet jó néhány társalgásod hagyott hátra.

647   Ne keress „megértést”. – Ez a meg-nemértés gondviselés-szerű, hogy áldozatod rejtett maradjon.

648   Ha hallgatsz, nagyobb hatása lesz apostoli vállalkozásodnak – s így elkerülöd az öntetszelgés veszélyét.–Mennyien vesztették már el erejüket a szájukon keresztül!

649   Mindig a külszín; – Fényképeket, nyomtatványokat, statisztikai adatokat kérsz.

Nem küldök ilyesmit. Bár tiszteletben tartom az ellentétes véleményeket, – én akkor azt hinném, hogy földi javak után áhítozom…, holott becsvágyam az ég felé irányul.

650   Sokan vannak – még szentek is – akik nem értik meg utadat. – Ne is igyekezz velük megértetni, időveszteség és indiszkréció forrása lenne.

651   „Nincs gyökérzet és lombozat növénynedv nélkül, amely éppúgy, mint a lelkület, belülről hat.”

Barátod, aki ezt írta, nemesnek és törekvőnek ismert téged. – Megmutatta neked az utat: tapintat, áldozatkészség, szóval; belső élet!

652   A diszkréció kevés ember erénye. – Ugyan ki rágalmazta az asszonyokat, mondván, hogy a hallgatás nem női erény?

Sok férfi tanulhatna tőlük!

653   Mily nagyszerű példa számunkra Isten anyjának hallgatása, – még Szent Józseffel sem közölte titkát…

Kérd a Szent Szűztől a neked hiányzó tapintatosság erényét.

654   Nyelvedet a rosszmájúság élesítette meg… Hallgass!

655   Sohasem hangsúlyozhatom eléggé a tapintat fontosságát.

Ha nem kardod éle, legyen legalább a markolata…!

656   Mindig hallgass, ha indulatba jössz, – még akkor is, mikor haragod valóban jogos.

Ilyenkor minden tapintatosságod ellenére többet mondasz, mint amennyit szeretnél.

Öröm

657   Az igazi erény nem szomorú és ellenszenves, hanem barátságosan vidám.

658   Ha minden jól megy – örvendezzünk: áldjuk Istent, akinek köszönhetjük. Ha rosszul megy – örvendezzünk és áldjuk az Urat, hogy Ő megosztja velünk az Ő édes keresztjét.

659   Örömöd ne legyen pusztán élettani tünet, – az egészséges állat vidámsága, – hanem természetfölötti. Fakadjon odaadásból, mellyel magadat és mindenedet szerelmes Isten-Atyád ölelő karjaiba helyezed.

660   Ne csüggedj soha, hisz apostol vagy. – Nincs akadály, melyet le nem győznél.

Miért vagy szomorú?

661   Barátságtalan arc…, ingerült viselkedés…, nevetséges és kellemetlen modor… ezzel akarod a többieket Krisztus követésére buzdítani?

662   Nem vagy boldog? – Gondolkozz: nincs valami akadály Isten és közötted? – Biztosan felfedezed.

663   Tanácsot kérsz tőlem, hogyan orvosolhatnád szomorúságodat. – Adok egy receptet, mely jó helyről jön, Szent Jakab apostoltól:

„Szomorkodik valaki köztetek?” „Imádkozzék!” – Kíséreld meg, használni fog.

664   Ne légy szomorú. – Világszemléleted legyen bensőségesebben a… „miénk”…, keresztényebb.

665   Azt akarom, hogy mindig megelégedett légy, mert az öröm lényeges eleme utadnak.

Kérd ugyanezt a természetfölötti örömet mindnyájunk számára.

666   „Örvendezzék mindazok szíve, akik az Urat keresik.”

Világosság ez számodra, hogy levertséged okát kutassad.

Más erények

667   A hit, remény és szeretet erényeinek felindítása olyan, mint a szelep, melyen keresztül árad az Istent szerető lelkek tüze.

668   Tégy mindent érdek nélkül, tiszta szeretetből, mintha nem létezne sem büntetés, sem jutalom, – de tápláld szívedben az égbe vetett dicsőség reményét.

669   Helyes, hogy Istent fiúi hűséggel, nagylelkűen szolgálod, fizetés nélkül… – De nem baj, ha néha a jutalomra is gondolsz.

670   Így szól Jézus: „S mindaz, aki elhagyja otthonát, testvéreit, atyját, anyját, feleségét, gyermekeit vagy földjét, az én nevemért, száz annyit kap és az örök életet.” – Lássuk csak, találsz-e valakit a Földön, aki ilyen bőkezűen fizet?!

671   Jézus… pedig… hallgatott. – „Jesus autem tacebat.” Miért beszélsz te, hogy vigaszt találj, vagy hogy mentegesd magadat?

Hallgass! – Keresd örömöd a megvetésben: mindig kevesebbet kapsz belőle, mint amennyit érdemelsz.

S mered még kérdezni: „Mi rosszat tettem?”

672   Biztosan Isten embere vagy, ha örömmel és némán tűröd az igazságtalanságot.

673   Milyen szép választ adott az a tiszteletreméltó férfi annak a fiatalembernek, aki igazságtalanságról panaszkodott: „Nem tetszik neked? – Szóval nem akarsz jó lenni…!”

674   Soha se mondj véleményt, ha nem kérdeznek, – jóllehet igen helytállónak gondolod.

675   Igaz, bűnös volt… Ítéleted mégse legyen oly határozott. Légy elnéző és fontold meg, hogy még lehet belőle Szent Ágoston, – te pedig aligha emelkedsz a középszerűség fölé.

676   Az evilági dolgok – mindig röghöz kötöttek. Halomként tedd lábad alá, s annyival közelebb leszel az éghez.

677   Arany, ezüst, ékszerek… trágyahalmok. – Kényelem, gyönyör, érzéki örömök és vágyak kielégítése…, mint az állat; öszvér, disznó, kakas, vagy bika…

Rang, kitüntetés, cím…, buborék, a büszkeség lehelete, hazugság, semmi!

678   Szerelmed ne legyen földhözkötött. – Az ilyenfajta szeretet önző. – Félelemmel és undorral pártolnak el tőled azok, akiket szeretsz, alig néhány órával később, hogy Isten magához szólított… Az a szeretet, amely megmarad – egészen más.

679   A falánkság csúnya vétek. – Nem találod furcsának és egy kicsit utálatosnak, ha komoly urak szertartásteljesen ülnek az asztalnál és ünnepélyesen tömik magukat zsíros falatokkal, mintha ez lenne a „végcél”?

680   Az asztalnál ne beszélj evésről, ez hozzád nem méltó közönséges szokás. – Beszélgess nemesebb dolgokról – lélekről, értelemről. – Így megnemesíted e testi szükségletet.

681   Aznap, mikor a legcsekélyebb önmegtagadás nélkül kelsz fel az asztaltól, úgy étkezel, mint a pogány.

682   Rendszerint többet eszel, mint szükséges. – S ez a túlzás sokszor rosszullétet okoz; fáradttá tesz, s megfoszt a természetfölötti gyönyörűségek élvezésétől.

Milyen hasznos a mértékletesség – még világi szempontból is!

683   Kereszténynek véled magad – látom, megcsókolod a szentképet, imákat mormolsz, kifakadsz azok ellen, akik Isten Egyházát támadják és… még szentségekhez is járulsz!

De nem igen látom, hogy egy kis áldozatot hoznál, vagy óvnád nyelvedet bizonyos világi társalgástól, (hogy enyhén fejezzem ki magamat). Nem vagy nagylelkű az ínséget szenvedőkkel és Krisztus Egyházával szemben. Alig viseled el felebarátod gyengeségeit; nem győzöd le büszkeségedet a közös jó érdekében, nem szabadulsz önzésedtől…, s ó…, még mennyi minden van!

Látlak… Nem látlak… s még azt mered magadról mondani, hogy keresztény úriember vagy… – Milyen szegény a véleményed Krisztusról.

684   Tehetséged, egyéniséged, állásod… kárba vesznek: nem engedik, hogy gyümölcsöztesd azokat. – Fontold meg egy lelkiekben jártas író szavait: „Az Istennek felajánlott tömjén nem vész kárba. – Jobban megdicsőül az Úr, tehetséged feláldozása, mint annak hiú használata által.”

Viszontagságok

685   Az üldözés vihara valóban hasznos. – Veszteség? – Csak az vész el, ami már úgyis elveszett. – Ha a fa nem szakad ki gyökerestől, – és nincs oly vihar, mely az Anyaszentegyház fáját kitéphetné, – csak a száraz ágak törnek le… Ezekért meg nem kár.

686   Elismerem: az a bizonyos személy rosszul bánt veled; – de te, nem bántál-e rosszabbul Istennel?

687   Jézus: bárhol jársz is, nyomodban egy szív sem marad közömbös. – Vagy szeretnek, vagy gyűlölnek Téged.

Ha apostol követ téged kötelességét teljesítve, és ha valóban „másik Krisztus”, csodálkozhattok, hogy hasonló szeretet, vagy gyűlölet támad nyomában?

688   Még egyszer…: Hogy ezt, meg amazt mondták, vagy írták…! többé-kevésbé jóindulatúan, – mellette vagy ellene, – féligazságokat vagy rágalmakat, dicsérve vagy magasztalva – ostobán, vagy találóan…

Oktalan és buta vagy: amikor egyenesen haladsz kitűzött célod felé, Istentől megrészegedett szívvel és fejjel, – mit számít neked a szél zúgása, a tücsök ciripelése, a szamárordítás, kutyaugatás, vagy nyerítés?!

Törődj bele; – ez az élet rendje.

689   Kibeszéltek s vereséget szenvedtél. Ez annál is jobban fájt, mert váratlanul ért…

Természetfölötti magatartással bocsáss meg – sőt, kérj bocsánatot – és élj az alkalommal, hogy a teremtményektől elszakadj.

690   Ha szenvedéssel, megvetéssel…, Kereszttel találkozol, – gondold meg, hogy mi ez ahhoz képest, amit megérdemelsz?

691   Nagy megpróbáltatás ért? – Nehézségekbe ütközöl? – Mondd lassan, mintegy ízlelve ezt a bátor, férfias imádságot: „Legyen meg, teljesedjék, és örökre magasztaltassék az Úr igazságos és szeretetre legméltóbb szent akarata. – Ámen. – Ámen. –.”

Biztosítlak, elnyered a békét.

692   Szenvedsz ebben az életben, mely nem más, mint röpke álom… Örvendj: mert Atyád és Istened nagyon szeret téged. A rossz álom után boldog ébredést ad, ha nem gördítesz akadályt útjába.

693   Fáj, hogy szolgálatodat nem köszönték meg. Felelj nekem két kérdésre: te magad, Krisztussal szemben, mindig olyan hálásnak mutatkozol?… s e szívességet földi jutalom reményében tetted?

694   Nem értem, miért csodálkozol? – Krisztus ellenségei sohasem következetesek. Lázár feltámadása után például, az lett volna természetes, hogy megadják magukat, és elismerjék Jézus istenségét… De nem; mondták ők: Öljük meg az élet adóját.

És ma is ugyanez történik.

695   Ha a küzdelem és ellentmondás órájában még a „jók” is akadályokat gördítenek utadba, emeld fel apostoli szívedet: hallgasd Jézus példabeszédét a mustármagról és a kovászról – s mondd neki: „Magyarázd meg a példabeszédet.” Szíved örömmel telik el, amikor az eljövendő győzelmet szemléled: az ég madarai hajlékot nyernek apostolkodásod révén, melyet most kezdesz és minden már erjedésben van…

696   Ha elszorult szívvel fogadod a viszontagságokat, elveszíted a vidámságot, a békét és fennáll a veszély, hogy megpróbáltatásod nem jár lelki haszonnal.

697   Külső események önkéntes fogságra kényszerítettek, mely a körülményeknél fogva talán rosszabb, mint az igazi börtön. – Személyiséged megfogyatkozott.

Nem találsz működési teret, minden oldalról korlátoznak: – önzés, kíváncsiskodás, megnemértés; hátad mögött megszólnak. – És aztán…, miért is ne? Elfelejtetted talán szabad akaratodat és „gyermeki” hatalmadat? – A levelek és virágok hiánya (külső cselekedet) nem zárja ki a gyökerek tevékenységét (belső fejlődés).

Dolgozz! S meglátod, az események iránya megváltozik, s több és zamatosabb gyümölcsöt hozol.

698   Megdorgáltak? – Ne haragudj, mint ahogy büszkeséged tanácsolja. – Gondold inkább mennyire szeretnek, ki tudja, már mennyi mindent elhallgattak…?

699   Kereszt, munka, baj… mindig lesz… amíg élsz. – Ezen az úton járt Krisztus is – és a tanítvány nem nagyobb Mesterénél.

700   Igaz: sok a külső küzdelem, ez részben ment téged. – De sok a benső bűnrészesség is – vizsgáld magad alaposan – itt igazán nem találok mentséget.

701   Nem hallottad a Mester ajkáról a venyige és a szőlőtő paraboláját? Vigasztalódj. Sokat kér tőled, mert szőlőtő vagy, mely gyümölcsöt ad – és azért nyes meg, „Hogy több gyümölcsöt hozz.”

Persze: a vágás, a nyesés fájdalmas, – de azután mily bő a termés, milyen érettek a cselekedetek!

702   Nyugtalan vagy. – Idefigyelj: Akármi is történjék bensődben, vagy a környező világban, sohase felejtsd el, hogy az események és személyek értéke, nagyonis viszonylagos. – Nyugalom, hadd múljék az idő. Amikor távolról, szenvedélymentesen látod majd az embereket és az eseményeket, – tágabb látókört nyerve, a dolgokat természetes méretükben szemléled, s mindenkit és mindent saját helyére teszel. Így igazságosabb leszel, és sok kellemetlenséget kerülsz el.

703   „Rossz éjszaka, rossz szállóban.” – Így határozta meg Avilai Szent Teréz a földi életet. – Nemde találó hasonlat?

704   Egy híres kolostor látogatásakor: Idegen hölgy sajnálkozva a szegényes épületen azt kérdezte az egyik szerzetestől: „Ugye nagyon kemény és szigorú az életük?”

A szerzetes igencsak rövidre fogta örömteli válaszát: „Ezt kerested, barát: megkaptad.”

Örömmel hallottam e szent férfi válaszát, s most szomorúan kell idéznem neked, amikor azt mondod, hogy nem vagy boldog.

705   Nyugtalankodsz? – Soha: mert elveszted a békét.

706   Egészséged leromlott. – Kimerültél... Pihenj, hagyd abba a külső tevékenységet. Fordulj orvoshoz. Fogadj szót és ne aggódj.

Nemsokára visszatérsz megszokott munkádhoz – s ha hűséges vagy, jobban végzed az apostoli tevékenységet is.

Benső küzdelem

707   Ne aggódj, ha a természetfölötti élet csodáit szemlélve, néha azt a másik hangot, a régi ember hangját hallod, mely bizalmaskodva csábít…

A „romlandó test” követeli elveszett jogait… Elég neked a kegyelem: légy hű és győzöl!

708   A világ, az ördög és a test kalandorok, melyek hasznot húznak gyengeségedből, a benned lakozó testi emberből. S hitvány élvezetek lim-lomjáért, cserébe tiszta aranyat, igazgyöngyöt, gyémántot és rubint kívánnának, melyek Istened megváltó vérébe mártva, örökéleted ára és kincse.

709   Hallod? – azt súgják: méltóbb helyen, magasabb körben, előkelőbb állásban, sokkal több jót tehetnél. – Ahhoz, amit most csinálsz, igazán nem kell tehetség!

Idefigyelj: ott, ahol vagy, ott tetszel Istennek…, s amit az imént gondoltál, – ördögi sugalmazás.

710   Aggódsz és szomorkodsz, mert szentáldozáskor hideg és száraz vagy.–Mondd csak, kit keresel, amikor a Szentséget magadhoz veszed? – Önmagadat, vagy Jézust? – Mert ha magadat, akkor igen is, van okod a szomorúságra, ha pedig, – mint ahogy kell, – Krisztust keresed, van-e jobb bizonyíték, hogy megtaláltad, mint a Kereszt?

711   Megint egy bukás… és milyen bukás!… Kétségbeesés? Nem: alázkodj meg, siess Anyádhoz, Máriához és Jézus irgalmas szeretetéhez. – Egy „Miserere” és fel a szívvel! – Aztán, kezdd elölről.

712   Esésed nagyon mély! – Ebben a mélységben kell kezdened az alapvetést. Légy alázatos. – „A töredelmes és alázatos szívet Isten nem veti meg.”

713    Te nem vagy Isten ellen. – Gyarlóság bukásaid oka. Rendben van: de oly gyakoriak e gyöngeségek! – képtelen vagy azokat elkerülni. – S habár nem akarod, hogy rossznak tartsalak, arra kényszerítesz, hogy nemcsak rossznak, de butának is minősítselek.

714   Akaratodnak nincs foganatja mindaddig, míg nem kerülöd erélyesen a bűnre vezető alkalmakat. – Ne áltasd magad: nem vagy gyenge, hanem gyáva… és ez nem ugyanaz.

715   Ez a zűrzavar elmédben, ez a kísértés, mely körülvesz, olyan, mintha kötést viselnél lelki szemeiden.

Sötétség vesz körül. – Ne akarj egyedül járni, egyedül elesel. – Menj lelki vezetődhöz, – feljebbvalódhoz, – s ő majd emlékeztet Ráfael főangyalnak Tóbiáshoz intézett szavaira:

„Bátorság, nemsokára meggyógyít Isten.” Légy engedelmes, s a hályog, a kötés lehull szemedről: Isten kegyelemmel és békével tölt el.

716   Nem tudom magamat legyőzni!, – írod csüggedten. – De használod-e valóban az eszközöket? – kérdezem én.

717   Földi életünk áldott balszerencséi! – Szegénység, könnyek, gyűlölet, igazságtalanság, gyalázat…, mindenre képes vagy Vele, aki téged megerősít.

718   Szenvedsz… s nem akarsz panaszkodni. – Nem baj, ha panaszkodsz, ez gyarló testünk természetes reakciója. – A lényeg az, hogy most és mindig azt akard, amit Isten akar.

719   Soha se ess kétségbe. Lázár halott volt, s teste már oszlásnak indult. „Már szaga van, hiszen negyednapos” – mondta Márta Jézusnak. –

Ha Isten hangját hallod és követed „Lázár, jöjj ki!” – Életre kelsz te is.

720   Milyen nehéz! – Tudom. És mégis, csak előre! – Senki sem nyeri el a díjat, – és milyen díjat! – ha nem küzd érte bátran.

721   Mikor ingadozik lelked, mikor minden kisiklik kezed közül…, támaszkodj Jézusba és Máriába vetett gyermeki bizalmadra. Erre az erős kősziklára kellett volna kezdettől fogva építened.

722   A megpróbáltatás ezúttal igazán hosszú. – Talán, talán nem jól viselted eddig, mert mindig emberi vigasztalást kerestél. – Isten-Atyád pedig gyökerestől tépte ki azt, hogy senki másra ne támaszkodhass, csak reá.

723   Hogy neked minden mindegy? – Ugyan, ne áltasd magad! Ha most bizonyos emberek után érdeklődnek, kiket Istenért kedvelsz, – tudom, ugyanolyan hévvel válaszolnál, mintha saját ügyeidről lenne szó.

Nem mindegy neked…: a baj az, hogy fáradt vagy. Több időt kell magad számára szánnod – ez végeredményben munkád hasznára is válik…, hiszen eszköz vagy!

724   Azt mondtad: tűz és víz, hideg és meleg, szenvedélyek és Isten laknak együtt szívedben… Egyik gyertyát Szent Mihálynak, a másikat az ördögnek gyújtod…

Légy nyugodt: amíg küzdesz, nem ég más gyertya, mint az arkangyalé.

725   Az ellenség mindig ugyanazt a módszert használja a lelkekkel, akik neki ellenállnak: Képmutatóan közeledik…, lelki ürügyek alatt, óvatosan, hogy gyanút ne keltsen… – S mikor már úgy tűnik, hogy nincs megoldás, (pedig mindig van) szemtelenül lép fel, abban a reményben, hogy Júdás-szerű kétségbeesést sikerül kiváltania, megbánás nélkül.

726   Amikor elvesztetted azokat a bizonyos emberi vigaszokat, úgy érezted, mintha vékony szálon függnél, sötét szakadék fölött. – Az egyedüllét érzése vett rajtad erőt, és azt hitted, hogy vészkiáltásodat senki sem hallja.

Megérdemelted ezt az elhagyatottságot. – Légy alázatos, ne keresd se magadat, sem saját kényelmedet. – Szeresd a keresztet: csak hordozni nem elég… S az Úr meghallgatja imádságodat. – Érzékeid lecsillapodnak, – sebzett szíved meggyógyul – és béke lakozik majd benned.

727   Minden eleveneden talál. – Ilyen vagy. Minden szenvedést okoz lelkednek, érzékeidnek. Minden kísértés számodra…

Ismét mondom: légy alázatos. – Meglátod, hamarosan elmúlik ez az állapot: a fájdalom örömmé, a kísértés szilárd biztonsággá válik.

De időközben éleszd föl magadban a hitet; teljék meg szíved reménnyel, s gyakorold a szeretetet, még akkor is, ha azt gondolnád, hogy csak ajkaiddal teszed…

728   Minden erőnket csak kölcsön kaptuk.

729   Édes Istenem: Minden nap kevésbé vagyok biztos önmagamban és biztosabb benned!

730   Ha nem hagyod el Őt, ő nem hagy el téged.

731   Mindent Jézustól remélj: Neked nincs semmid, semmit sem érsz, semmit sem tehetsz. Ő cselekszik benned, ha rá hagyatkozol.

732   Oh, Jézus! – Megnyugszom benned.

733   Mindenkor bízzál Istenedben, Ő sohasem veszti el a csatát!

A végső dolgok

734   „Ez a ti órátok: a sötétség hatalmáé.” – Szóval a bűnös embernek megvan a maga órája? – Igen…, s Istennek pedig…, az örökkévalósága!

735   Ha apostol vagy, a halál számodra jó barát, mely segít téged utadon.

736   Láttad, miként hullanak a száraz levelek szomorú őszi alkonyatkor? Így hullanak a lelkek az örökkévalóságba: egy nap te leszel ez a száraz levél.

737   Nem hallottad milyen szomorúan panaszkodnak a világi emberek: Minden nap egy lépéssel közelebb visz a sírhoz?” Én pedig azt mondom: Örvendezz apostoli lélek, mert minden nap közelebb visz az Élethez.

738   A többiek számára a halál bénító és félelmetes. Számunkra a halál: „Élet” – mely buzdít és fölserkent.

Számukra, vég; nekünk, kezdet.

739   Ne félj a haláltól. – Fogadd el már most, nagylelkűen… amikor Isten akarja…, ahogy Isten akarja…, ahol Isten akarja. – Ne kételkedj: jönni fog, akkor, ott és úgy, ahogy az a legjobb…, ahogy azt Isten-Atyád küldi. Köszöntsük szeretettel testvérünket: A halált!

740   Vajon melyik része a világnak dől össze, ha én már nem leszek itt, ha meghalok?

741   Látod, mint indul oszlásnak szeretteink holtteste? Hát ez a szép emberi test vége? Elmélkedj erről és vond le a tanulságot.

742   Bizonyára megrendítettek téged Valdés Leal[1] haláláról szóló művei: rothadó holttesteket ábrázolnak: püspökök, lovagok… S Szent Ferencnek[2] ezen felkiáltásához mit szólsz?: „Nem szolgálok többé olyan úrnak, akit a halál elragadhat tőlem.”

743   Te „hősi” halálról ábrándozol. – Nem gondolod, hogy „hősiesebb”, ha észrevétlenül, jó ágyban, közönséges polgárként… de Isten iránti szerelemből halsz meg?

744   Ha apostol vagy, – nem halsz meg, – csak más házba költözöl… ennyi az egész…

745   „Onnét leszen eljövendő ítélni eleveneket és holtakat,” imádkozzuk a Hiszekegyben. – Adja Isten, hogy ne veszítsd szem elől ezt az ítéletet, ezt az igazságot… és ezt a Bírót…

746   Nem ég szívedben a vágy, hogy Isten-Atyád megelégedését lássad, amikor ítéletedre kerül a sor?

747    A világias emberek nagyon szeretnek Isten irgalmasságára hivatkozni, mikor oktalan életük folytatására bátorítják egymást.

Az igaz; Urunk Istenünk végtelenül irgalmas, de végtelenül igazságos is. Van ítélet… és Isten a bíró!

748   Bátorság! – Tudod mit mond Szent Pál a korintusiaknak?: „El is veszi jutalmát, mindegyik munkájához mérten.”

749   Van pokol. – Nem új számodra ez a megállapítás, mégis ismétlem: van pokol! Kérlek, légy a visszhangom, s alkalmas pillanatban súgd oda társadnak…, ennek és annak.

750   Idefigyelj, te, ki nyakig merültél a tudományba: Minden tudományod sem tudja letagadni, hogy igenis vannak ördögi tevékenységek.

– Anyám a Szentegyház – hosszú éveken keresztül előírta, hogy papjai az oltár lábánál naponta kérjék Szent Mihályt „contra nequitiam et insidias diaboli” – ami dicséretre méltó magán ájtatosság is – a Sátán gonoszsága és incselkedése ellen.

751   Mennyország: „szem nem látta, fül nem hallotta, mit Isten azoknak készített, akik Őt szeretik.”

Nem buzdít küzdelemre az Apostol ezen mondata?

752   Mindig. – Örökre! –: szavak, melyek az élvezetek megörökítésének vágyát hordják magukban…

Hazug szavak…, ezen a földön, ahol minden véges.

753   Ami idelenn történik az elmúlás jegyében áll: alig kezdődött el az élvezet, – máris véget ért.

Isten akarata

754   Íme a kulcs, mely megnyitja Isten országának kapuit: „aki mennyei Atyám akaratát teljesíti, csak az jut be a mennyek országába!”

755   Sok fontos dolog függ attól, hogy te, meg én Isten akarata szerint éljünk. – Ne felejtsd ezt el!

756   Mi terméskövek vagyunk – de mozgunk, érzünk és szabad akaratunk van. Isten maga a kőfaragó, aki munkába vesz – lefaragja az éleket, kalapáccsal, vésővel alakít minket szent akarata szerint.

Ne szegüljünk ellen, ne térjünk ki akarata elől, mert úgysem kerülhetjük el a csapásokat. – Ellenkezőleg, még többet szenvedünk és haszon nélkül. S ahelyett, hogy építésre alkalmas csiszolt kövekké válnánk, törmelék halom lesz csak belőlünk, melyet az emberek megvetéssel taposnak.

757   Beletörődés?… Megnyugvás…? Szeressük Isten akaratát!

758   Isten akaratának feltétlen elfogadása szükségszerűen magával hozza a békét és boldogságot: a kereszt örömét. – Akkor látjuk igazán, hogy Krisztus igája édes és terhe könnyű.

759   Béke, béke! – mondod. – Béke… a „jóakaratú” embereknek.

760   A Békét hozó gondolat, melyet a Szentlélek ad azoknak, akik Isten akaratát keresik: „Dominus regit me, et nihil mihi deerit” – az Úr irányít – és semmiben sem szűkölködöm.

Mi nyugtalaníthatná azt a lelket, aki őszintén ismétli e szavakat?

761   Szabad ember, szegődj önkéntes szolgálatba, nehogy rólad is azt mondja Krisztus, amit Szent Teréznek mondott másokról: „Teréz, én akartam…, de az emberek nem akartak…”

762   Azonosítsd magad Isten akaratával: Ezt kívánod Uram…? Én is ezt akarom!

763   Ne kételkedj: fakadjon ajkadról és szívedből a „Fiat” – legyen! – S ez lesz áldozatod koronája.

764   Mennél közelebb áll az apostol Istenhez, annál egyetemesebbé válik; szíve kitárul minden és mindenki számára és áthatódik a vágytól, hogy az egész világegyetemet Jézus lábai elé helyezze.

765   Istenem, olyan nagyon akarom azt, amit te akarsz, hogy még az üdvösséget sem fogadnám el nélküled, – ha ilyen képtelenség egyáltalán lehetséges lenne.

766   Isten akaratában való megnyugvás a földi boldogság titka. – Mondd tehát: „meus cibus est, ut faciam voluntatem ejus” – eledelem, hogy akaratát teljesítsem.

767   Épp ez az önátadás a feltétele annak, hogy többé el ne veszítsd a békét.

768   Ez a „gaudium cum pace” – béke és öröm – odaadásod biztos és zamatos gyümölcse.

769   A szent közömbösség nem jelent száraz szívet… Jézus szíve sem volt száraz.

770   Ne hidd, hogy boldogabb vagy feleslegben, mint szükségben.

771   Isten ugyanazzal magasztalja fel azokat, akik akaratát teljesítik, mint amivel megalázta őket.

772   Kérdezd magadtól sokszor napközben: azt teszem valóban, amit tennem kell?

773   Amit te „akarsz” Jézusom, …azt szeretem.

774   Fokozatok: Nyugodj meg Isten akaratában: Érts egyet Isten akaratával: Akard Isten akaratát: Szeresd Isten akaratát.

775   Uram, ha ez a te akaratod, csinálj gyarló testemből feszületet.

776   Ne ess „circulus viciosus”-ba, mondván:  Ha ez a dolog ilyen vagy olyan módon elintéződik…, akkor majd nagylelkű leszek Istennel szemben.

Nem érted? Jézus feltétlen nagylelkűséget vár tőled, hogy ő intézhesse ügyedet, sokkal jobban, mint elképzelted.

Szilárd elhatározás, logikus következmény: minden nap minden percében Isten akaratának nagylelkű betöltésére igyekszem.

777   A te saját akaratod, saját nézeted: Ez az, ami téged aggaszt.

778   Ez másodpercek kérdése… Gondolkozz bármely ügy elkezdése előtt: Mit vár Isten ebben az ügyben tőlem? S az Isteni kegyelemmel – Tedd meg!

Isten dicsősége

779   Jó az Istent úgy dicsőíteni, hogy nem kérünk előleget (feleség, gyermek, hírnév…) a dicsőségre, melyet tökéletesen majd csak odaát élvezünk Vele…

Azonkívül ő bőkezű… Százszorosát adja annak, amit neki nyújtottunk. Ez áll még a gyermekekre is. – Sokan lemondanak róluk, dicsősége kedvéért és cserébe ezer és ezer lelkigyermeket kapnak. – Gyermeket, amilyenek mi vagyunk Gyermekei, Atyánknak, ki a mennyekben van.

780   „Minden dicsőség Istené.” Ez semmiségünk határozott beismerése. Jézus, ő, minden: nélküle nem érünk semmit, semmit sem!

Dicsekvésünk üres pöffeszkedés, szentségtörő rablás; az „én” nem mutatkozhat sehol sem.

781   „Nélkülem semmit sem tehettek,” – mondta az Úr. – Azért mondta, hogy te meg én, ne tulajdonítsuk magunknak a sikereket, melyek az övéi. – „Nélkülem semmit!…”.

782   Hogyan merészeled értelmedet, – az isteni intelligencia e szikráját, – másra használni, mint Isten dicsőségére?

783   Milyen megvetésre… sőt gyűlöletre méltó az élet, ha végcélja nem Isten dicsősége!

784   Adj „minden” dicsőséget Istennek. – Isten kegyelmével, erős akaratod sajtolja ki minden egyes cselekedetedet, hogy ne maradjon benne semmi, ami emberi gőgtől, önteltségtől, az „én”-től szaglik.

785   „Istenem vagy te, hálát adok neked, Istenem vagy te, magasztallak téged.” Remek életterv…, apostol számára, amilyen te vagy.

786   Ne kössön más érzelem a földhöz, mint a magasztos vágy, hogy dicsőítsd Krisztust, s általa, vele és benne az Atyát és a Szentlelket.

787   Helyesbíts! Helyesbíts! – Kár lenne, ha e győzelmed terméketlen maradna, mert hiú, emberi indítóokok késztettek cselekedetre!…

788   Tiszta szándék. – A gőg sugalmazásait, az érzékek ösztönzéseit nem nehéz fölismerni… küzdesz ellene, s Isten segítségével győzni fogsz.

Viszont nem vagy tisztában magaddal, még legszentebb cselekedeteidet illetőleg sem… Benső hangot hallasz, mely emberi szándékokról beszél – oly ravaszul, hogy nyugtalanság fogja el lelkedet – s a végén magad sem tudod már, helyes szándékkal dolgozol-e? Azzal a tiszta szándékkal, mely szeretetből fakad és kizárólag Isten dicsőségét célozza…, vagy?

Reagálj azonnal! Mondd: „Uram a magam részére semmit sem akarok. Mindent a te dicsőségedre ajánlok – szeretetből…”

789   Kétségtelenül megtisztult szándékkal beszéltél, amikor azt mondtad: „Mostantól kezdve lemondok minden emberi háláról és minden jutalomról”.

Prozelitizmus

790   Nem lenne kedved felkiáltani, mikor fiatalság sürög-forog körülötted: bolondok, – hagyjátok a világi dolgokat, melyek lealacsonyítják a szívet és sokszor el is rontják. – Hagyjátok mindazt és gyertek velünk a szeretet útján!

791   Nincs benned „lendület”. – Ezért nem vonzol. Úgy látszik, még mindig nem értetted meg, hogy mit nyersz, ha felhagysz a földi dolgokkal Krisztus kedvéért.

Gondold meg: százszoros a jutalom és az örökélet! – Vagy talán rossz „üzletnek” tartod?

792   „Evezz a mélyre!” Hárítsd el magadtól a pesszimizmust, mely félénkké tesz, „És vessétek ki fogásra a hálót.”

Lásd, mint Péter te is mondhatod: Jézus, „a te nevedben lelkeket fogok keresni.”

793   PROZELITIZMUS – ez a valódi buzgóság csalhatatlan jele.

794   Magvetés. – Kiment a magvető. – Szórd a magot bőkezűen, apostoli lélek. – A kegyelem szele majd elsöpri a magot, ha a barázda, melybe esett, nem méltó… Vess és légy meggyőződve, hogy a mag kicsírázik és termést hoz.

795   A jó példa jó magot vet; s a szeretet mindannyiunkat ily vetésre kötelez.

796   Igen csekély a szereteted, ha nem lelkesülsz minden lélek megmentéséért. – Szegény a szereteted, ha nem él a szívedben a vágy, hogy új apostolok lelkébe beoltsad saját szent „bolondságodat”.

797   Tudod, hogy utad nem világos – és pedig azért, mert nem követed Jézust közelről – és így sötétben botorkálsz...

– Miért késik elhatározásod?

798   Érvek?… Ugyan milyen érvei voltak a szegény Ignácnak a bölcs Xavér számára?

799   Ami neked csodálatosnak, – nekem természetesnek tűnik: – Isten munkád mellől szólított!

Így hívta az elsőket is: Pétert, Andrást, Jakabot, Jánost, a hálók mellől; – Mátét meg a vámasztaltól, és Pált, – csodák csodája –, amikor az első keresztények kiirtásán fáradozott…

800   Az aratnivaló sok, de a munkás kevés. Kérjétek az aratás Urát, küldjön munkásokat szántóföldjeire.

Az imádság a prozelitizmus leghatásosabb eszköze.

801   Még mindig visszhangzik a világban az isteni kiáltás: „Azért jöttem, hogy tüzet gyújtsak a földön, és mi mást akarnék, minthogy égjen?” – S látod: csaknem egészen kialudt…

Nem buzdulsz e tűz terjesztésére?

802   Szeretnéd apostolkodásodra megnyerni azt a tudóst, azt a hatalmas, bölcs, erényes embert…

Imádkozz, hozz áldozatot és dolgozz jó példával, jó szóval. – Nem jönnek? – Ne veszítsd el lelki békédet, – bizonyára nincs rájuk szükség.

Gondolod, hogy Péternek nem voltak bölcs, hatalmat, megfontolt és erényes kortársai, a tizenkettőn kívül?

803   Azt mondták rólad, hogy ügyesen veszed horgodra az embereket, hogy utadon kövessenek.

Köszönd meg Istennek ezt a tehetséget: – eszközzé tett, hogy eszközöket találj.

804   Segíts nekem kiáltani: Jézusom: lelkeket! – Apostoli lelkeket! A te számodra, a te dicsőségedre!

Meglátod, végülis meghallgat minket.

805   Mondd csak: ott, ahol vagy... nincs egy, vagy kettő, aki igazán megértene minket?

806   Igen, mondd meg neki…, szükségem van ötven emberre, akik Jézus Krisztust mindenek fölött szeretik.

807   Azt mondod erről a barátodról, hogy szentségekhez járul, tiszta életű és jó tanuló, – de nem akar követni. – Mihelyt áldozatról és apostoli munkáról beszélsz, elszomorodva otthagy.

Ne aggódj. – Ezt a kudarcot nem buzgóságod hiánya okozza: Az szóról szóra az evangéliumban leírt jelenet megismétlődése: „Ha tökéletes akarsz lenni, menj, add el, amid van, és árát oszd szét a szegények közt” (áldozat)… „és jöjj, kövess engem” (apostolkodás).

Az ifjú „szomorúan távozott”: nem tudott, nem akart a kegyelemmel együttműködni.

808   „Jó hír, – új bolond érkezett bolondházunkba!” – És a lélekhalász levele csupa öröm.

Áldja meg Isten a hálódat!

809   Új apostol szerzése: – ki ne éhezné apostolkodásának folytonosságát?

810   Égő vágyad, hogy új apostol-társakat szerezz, – biztos jele, hogy Istennek szentelted magadat.

811   Emlékszel? – Esteledett, amikor imádkozni kezdtünk. A közelben víz csobogása hallatszott. – A vidéki városka csendjében hangokat véltünk hallani, melyek száz nyelven kiáltottak kétségbeesetten, hogy még nem ismerik Krisztust…

Megcsókoltad a keresztet, és arra kérted Őt, hogy tegyen apostolok apostolává.

812   Megértem, hogy annyira szereted hazádat, s tieidet, és ettől függetlenül türelmetlenül várod a pillanatot, hogy minden köteléket felbontva, tengeren és messze földrészeken keresztül a távolba menj – mert szívedet emészti az aratás vágya…

Csekélységek

813   Tegyetek mindent szeretetből. – Így semmi sem csekélység, minden nagyszabású. – Kicsiny dolgokban való állhatatosság, ha szeretetből fakad – hősiesség.

814   Kis cselekedet, – szeretetből – mekkora érték!

815   Igazán szent akarsz lenni? – Teljesítsd minden pillanat apró kötelességét. – Tedd, amit tenned kell, éspedig egész szíveddel.

816   Letérsz az útról, ha megveted a csekélységeket.

817   A „nagy” szentség minden pillanat „kis kötelességének” teljesítéséből áll.

818   A nagy lelkek nagyon is szívükön viselik a kis kötelességeket.

819   „Minthogy kicsiben hű voltál” – ezek Krisztus szavai –, lépj be Urad örömébe! – Megvetnéd-e még a csekélységeket tudva, hogy azok betartásáért örök életet nyersz?

820   Ne ítélj a kezdet csekély látszata szerint. – Egy ízben észrevétették velem, hogy az egynyári füvek és az évszázados faóriások magva egyforma méretű.

821   Ne felejtsd el, hogy minden, ami nagy ezen a földön, kicsiként kezdődik. – Ami túl nagynak születik – ormótlan és meghal.

822   Azt mondod: majd ha alkalom lesz valami nagy dolog véghezvitelére – akkor!… Akkor? El akarod saját magaddal hitetni és velem is, hogy a természetfölötti, nagy olimpiász győztese lehetsz napi edzés és gyakorlat nélkül?

823   Láttad, hogy építették azt a hatalmas épületet? – Egyik tégla a másik után – ezer és ezer. – De egyenként. – Hány zsák cement – egyenként – és kőtömbök, melyek egyenként mind jelentéktelennek tűnnek az épület arányaihoz viszonyítva. Aztán meg a vasszerkezet; – és a munkások, akik egyformán dolgoznak nap nap után…

Láttad, hogy emelkedik az épület?… – Csekélységek halmozása árán?!

824   Észrevetted mily parányi dolgokban rejlik az emberi szeretet?–Nos, az isteni szeretet is ugyanilyen csekélységekből áll.

825   Teljesítsd hűségesen, minden pillanatban kötelességedet. – Ez a szerény, unalmas és egyhangú munka – ez cselekedetekben kifejezett imádság, mely lelkedet a kegyelem befogadására hangolja, és lehetővé teszi, hogy elvégezd azt a nagy, mély és messze terjedő munkát, mely után áhítozol.

826   Minden, amihez, mi gyarló emberek kezdünk, az életszentséget is beleértve, nem más, mint csekélységek szövedéke – a szándéktól függ, hogy hősiesség, vagy aljasság – erények vagy bűnök kárpitjává váljék.

Az egyszerű gesztusok rendre nagyszerű kalandokról, hősies vonásokról árulkodnak. Tulajdoníts nagy fontosságot a kicsiny dolgoknak: ez az egyenes út!

827   Tudtára ébredtél-e valaha annak, hogy: „sok kicsi sokra megy?”

828   Kemény volt a megpróbáltatás: ne felejtsd el a leckét. – Világos, mostani nagy gyávaságod párhuzamos mindennapos kis gyávaságaiddal.

„Nem sikerült” nagyban győznöd, mert „nem akartál” kicsiben győzni.

829   Nem láttad, hogyan ragyogott az Úrjézus szeme, mikor a szegény özvegy asszony a templomban hagyta kis alamizsnáját? Add neki, amit tudsz, az érdeme nem a soktól vagy kevéstől függ, hanem szándékodtól, mellyel adod.

830   Ne légy olyan… ostoba; igaz, a legjobb esetben is csak egy kis csavar szerepét játszod Krisztus nagy vállalkozásában.

De tudod, mi történik, ha a csavar nem elég szoros, vagy kiesik helyéből? A nagyobb részek is meglazulnak, s kicsorbulnak a fogaskerekek.

A munka üteme meglassul. – Talán az egész gépezet használhatatlanná válik.

Nagy dolog tehát, kis csavarnak lenni!

A módszer

831   Azok között, akikkel együtt élsz, – apostoli lélek, – te vagy a tóba esett kő. – Szavaddal, példáddal, te csinálod az első körhullámot – ez pedig a másikat és ismét másikat – mindig szélesebbet.

Érted most már hivatásod nagyságát?

832   Mennyire törekszenek az emberek helyzetük megváltoztatására! Mi lenne, ha az emberi test minden csontja, minden izma más helyet akarna elfoglalni, mint ahová tartozik?

Ez, és nem más az oka az általános elégedetlenségnek.

Maradj a helyeden fiam, ott nagyszerű munkát végezhetsz a mi Urunk valóságos uralma érdekében.

833   Vezetők!… Acélozd akaratodat, hogy Isten vezérré tegyen. Nézd, hogy dolgoznak az átkos, titkos szervezetek. Sohasem sikerült meghódítaniuk a tömeget. – Barlangjaikban csak maroknyi démoni csoportot képeznek, kik fölizgatják, megbolondítják a népet, s maguk után vonják őket a zűrzavar szakadékába… s a pokolba. Ezek a rossz magvetői.

Ha akarod… Isten ezer és ezerszer áldott szavát hirdeted, melyben soha senki sem csalatkozik. Ha nagylelkű vagy…, ha együttműködsz, – saját megszentelődésed által másokat is magaddal ragadsz, s eléred Krisztus uralmát: „omnes cum Petro ad Jesum per Mariam”. Mindnyájan Jézushoz Péterrel, Mária által.

834   Van-e nagyobb bolondság, mint az aranyszínű búzaszem földbe vetése, hogy ott elrothadjon? – De e nagylelkű bolondság nélkül nincs aratás.

Fiam: hogy állunk a nagylelkűséggel?

835   Ragyogni akarsz, mint csillag…, hogy égi magaslatokból áraszd sugaraidat?

Jobbat ajánlok neked: égj, mint rejtett fáklya, lángra gyújtva mindent, amivel érintkezésbe kerülsz. – Íme apostoli munkád: ezért vagy a világon.

836   Az ellenség hangszórójává válni a legnagyobb fokú ostobaság; s ha az ellenség Isten ellensége, – nagy bűn!

Ezért a hivatásos munka terén senki tudományát sem dicsérném, ha tanszékét az Anyaszentegyház támadására használná.

837   Sietni, sietni! Tenni, tenni!… Lázas tevékenység… Remek épületek…

Szellemi szempontból mindez nem más, mint rongy, festett karton, ócskaság… Sietni! Tenni! – S mindenki sürög, forog, jön-megy.

A baj az, hogy csak a pillanatnak dolgoznak, a jelennek élnek. Te pedig… az örökkévalóságra függesztett tekintettel a jelenben szemléled a dolgokat, felölelve a múltat és a jövőt.

Nyugalom… Béke… Termékeny benső élet, hajszolás s változatosság keresése nélkül, azon a helyen, mely a világban neked jutott. Hatalmas lelki dinamóként, energiát és világosságot adsz embertársaidnak!… anélkül, hogy saját erődet és világosságodat elvesztenéd.

838   Ne legyenek ellenségeid! – Csak barátaid legyenek: jobb felől – azok, akik segítettek, vagy készek voltak segítségedre – bal felől azok, akik ártottak, vagy akartak ártani.

839   Ne mesélj részleteket apostoli munkádról, hacsak ezzel nem szolgálod felebarátodat.

840   Bárcsak feltűnés nélkül élnél, mint Jézus harminc éven át.

841   Arimatiai József és Nikodémus titokban keresik fel Jézust, amikor nincs mitől tartani, amikor a siker óráit éli…

És bátran, – audacter – merészen vallják meg Krisztus iránti szeretetüket, amikor a gyávaság órája üt. – Tanulj tőlük.

842   Ne nyugtalankodjatok, hogy munkátokról „ismernek meg benneteket”. – Ez Krisztus jó illata. – Azonkívül, mivel kizárólag érte dolgoztok, örvendezzetek, az evangélium szavainak beteljesülésén. „Lássák jótetteiteket, és magasztalják mennyei Atyátokat.”

843   „Nem nyilvánosan, hanem titokban”: így ment fel Jézus a sátorosünnepre.

Így megy az emmauszi úton Kleofással és társával. – Így látja feltámadása után Mária Magdolna.

Így volt jelen a csodálatos halfogásnál, amint Szent János elmondja: „A tanítványok nem ismerték fel, hogy Jézus az.”

S még rejtettebb módon van jelen – ember iránti szeretetből – az Oltáriszentségben.

844   Nagyszerű épületeket felhúzni?…

Építeni pompás kastélyokat?…

Csak húzzák fel… csak építsék meg…

Lelkeket! Lelkeket éleszteni… azokban az épületekben és ezekben a kastélyokban!

Milyen szép házakat készítenek nekünk!

845   Mosolyra késztettél és gondolkodóba is ejtettél mondásoddal, hogy én… mindig a fején találom a szöget.

846   Véleményedet osztom: bizalmas beszéddel, vagy közvetlen társalgással jobb munkát végzel, mintha nagy lendülettel ezrek előtt szónokolnál.

Mindazonáltal, amikor szónokolnod kell, csak szónokolj!

847   Nincs sok hatása, ha mindegyitek külön, külön, egymástól elszigetelve működik. – Ha Krisztus szeretete egyesít benneteket, csodálatos lesz az eredmény.

848   Vértanú akarsz lenni? – Számodra könnyen elérhető vértanúságot ajánlok: légy apostol, és ne nevezd magad apostolnak, légy misszionárius, – misszióval, – és ne hívd magad annak, légy Isten embere, ha a világ emberének is látszol: élj észrevétlenül!

849   Nevesd ki! – Mondd, hogy ósdiak az elvei: hihetetlen; hogy vannak még emberek, akik a postakocsi korában élnek… akik rizsporos parókát, voltaire-i eszméket és elkopott XIX. századbeli liberális elveket újítanak fel…

850   Micsoda társalgás! – Mily alacsony és milyen undorító!–Neked pedig velük kell élned az irodában, az egyetemen, a műtőben… a világban.

Ha megkéred őket, hogy hallgassanak, kigúnyolnak. –Ha rosszallás tükröződik arcodon, annál is inkább teszik. – Ha otthagyod őket, folytatják…

Megoldás: elsősorban imádkozz, vezekelj értük, – azután – nézz szembe velük férfiasan, és alkalmazd a „keményszavú apostolságot”.

Ha ismét találkozunk, majd a füledbe súgok egy-két szót.

851   Tereljük mederbe az ifjúság „gondviselésszerű oktalanságát”.

A lelkigyermekség

852   Ismerd meg a „lelkigyermekség útját”, anélkül, hogy magadat rákényszerítenéd. Engedd, hogy a Szentlélek vezessen.

853   Gyermekség útja. – Önátadás. – Lelkigyermekség. – Mindez nem oktalanság, hanem erős, szilárd keresztény élet.

854   A lelki gyermekséget élőknél, amit a „gyermekek” mondanak vagy tesznek, sohasem együgyű vagy gyerekes.

855   A lelkigyermekség nem lelki együgyűség, sem ügyefogyott gyengeség: hanem egészséges és szilárd út, melynek nehéz könnyűsége készteti a lelket, hogy Isten kezétől vezetve elinduljon és kitartson rajta.

856   A lelkigyermekség megköveteli az értelem alárendeltségét, mely sokkal nehezebb, mint az akarat alávetése. – Az értelem alávetése érdekében, Isten kegyelmén kívül, az akarat állandó gyakorlása is szükséges, mely majd újra és újra s mindenben ellentmond, akárcsak a testnek. Így adódik az a látszólagos ellentét, hogy aki a lelkigyermekség kis útján kíván járni, hogy gyermekké váljék, acélosítsa, férfiasítsa meg akaratát.

857   Légy kicsi: nagy merészségeket mindig gyermekek követnek el. – Ki más akarná a Holdat? Ki nem retten vissza a veszélyektől, hogy vágyait kövesse?

„Telíts” egy „ilyen gyermeket” kegyelemmel, erős vággyal, hogy Isten akaratát teljesítse. Töltsd meg Jézus iránti nagy szeretettel és mindazzal a tudással, melyet képessége elbír… és kétségtelen, a „ma” apostola lesz, ahogy azt Isten elképzelte és akarja.

858   Légy gyermek. – Mennél inkább. De ne gyökeresedj meg a „kamaszkorban”. Láttál már nevetségesebb dolgot, mint „gyerekeskedő felnőttet”, vagy „felnőtteskedő gyereket”?

Légy gyermek Istennel szemben – és minden más vonatkozásban nagyonis férfi leszel.

– Oh!: és kérlek, hagyd abba azt az ölebes viselkedést!

859   Néha gyermekded cselekedetekre vagyunk hajlamosak. – Ezek Isten szemében apró remekművek, hacsak nem válnak gépies szokássá, – s ezek az apróságok termékenyek lesznek, mert a szeretet mindig termékeny.

860   Isten előtt, aki örök, te kisebb vagy, mint egy kétéves gyermek.

S nemcsak gyermek, de Isten gyermeke is vagy, – ezt ne felejtsd el!

861   Gyermek – hasson át a vágy, hogy jóvá tedd felnőttkorod szertelenségét.

862   Bohó gyermek: aznap, amikor eltitkolsz valamit vezetőd előtt, nem vagy gyermek többé, mert elvesztetted az egyszerűségét.

863   Gyermek, mikor valóban az vagy, mindenható leszel.

864   Mivel gyermekek vagytok, nincs gondotok: a gyermek rögtön elfelejti bánatát és visszatér játékaihoz… – Ezért ráhagyatkozva, nem lesz aggodalmatok, hiszen Atyátokban megnyugosztok.

865   Gyermek, ajánld föl neki mindennap… még gyarlóságaidat is.

866   Jó gyermek – ajánld fel a dolgozók munkáját, akik nem ismerik, – ajánld fel a szerencsétlen gyermekek természetes vidámságát, akik rossz szellemű iskolákban nevelődnek…

867   A gyermekeknek nincs tulajdonuk, minden szüleiké… és Atyád nagyon is jól tudja, hogy kell a birtokot kezelni.

868   Légy kicsi, nagyon kicsi. – Mintha kétéves lennél, legfeljebb három; a nagyobbak már csalafinták – hihetetlen hazugságokkal próbálják félrevezetni szüleiket.

A baj az, hogy már megvan bennük a bűn csírája, csak a rosszban való jártasság hiányzik még, mely megtanítja őket, hogy az igazság látszatába burkolják a hazugságot.

Elvesztették az egyszerűséget, pedig anélkül senki sem lehet gyermek Isten előtt.

869   Gyermekem: miért töröd magad, hogy gólyalábakon mutatkozz?

870   Ne akarj felnőtt lenni. – Maradj gyermek, mindig csak gyermek, mégha öregen halnál is meg. – Mikor egy gyerek megbotlik és elesik, senki sem csodálkozik…: apja sietve fölemeli.

Ha felnőtt esik el, nevetést vált ki, mely később szánalommá változhat. – De a felnőtteknek egyedül kell talpra állniuk.

Szomorú napi tapasztalatod a sok botlás és bukás. Mi lenne belőled, ha nem válnál naponta egy kicsit kisebbé?

Ne akarj felnőtt lenni. – Maradj gyermek, hogy amikor elesel, Isten-Atyád keze emeljen fel téged.

871   Gyermekem, az önátadás tanulékonyságot kíván.

872   Ne felejtsd el, az Úr kedvencei a gyermekek, és akik azzá lettek.

873   A kis lélek paradoxonai: amikor Jézus olyan sikert ad, melyet a világ jónak tart, sírjon a szíved, s gondold meg, milyen jó ő, és te milyen rossz vagy. Mikor olyan sikert ad, melyet a világ rossznak vél. – Örvendezz, mert ő mindig a legjobbat adja neked, és ez a kereszt szeretetének legszebb órája.

874   Merész gyerek, kiálts fel: Hogy szeretett Teréz! – Mily buzgó volt Xavér! Mily csodálatos férfi volt Szent Pál! Oh, Jézus, hát én… én jobban szeretlek Téged, mint Pál, Xavér és Teréz!

Gyermekség

875   Ne felejtsd el bohó gyermek, hogy a szeretet mindenhatóvá tett.

876   Gyermek, ne veszítsd el szeretetteljes szokásodat: a szentélyek „ostromlását”.

877   Amikor téged „jó gyermeknek” nevezlek, ne gondold, hogy félénknek vagy meghunyászkodottnak kívánlak látni. – Ha nem vagy férfias és… természetes, ahelyett, hogy apostol lennél, nevetséges karikatúra leszel.

878   Jó gyermek: mondd Jézusnak naponta sokszor: szeretlek, szeretlek, szeretlek…

879   Amikor gyarlóságaid lesújtanak, ne engedd, hogy szomorúság vegyen erőt rajtad. – Örvendezz erőtlenségeden, mint Szent Pál; ugyanis a gyermeknek szabad a felnőtteket utánozni – anélkül, hogy nevetségessé válna.

880   Hibáid, tökéletlenségeid, sőt még súlyos bukásaid se válasszanak el Istentől. – A gyönge gyermek, ha okos, Atyja közelében marad.

881   Ne aggódj, ha bosszankodsz, hogy azokat az apróságokat kell megtenned, melyeket ő kér tőled. – Majd még mosolyogsz is…

Nem látod, mily kedvetlenül adja a kis gyermek az édességet apjának, aki próbára akarja tenni? – De mégis odaadja…,: a szeretet győzelmet aratott.

882   Amikor jól, nagyon jól akarod a dolgokat intézni, éppen akkor sikerülnek rosszabbul.

Alázd meg magadat Jézus előtt és mondd: Látod milyen rosszul megy minden? Ha nem segítsz nagyon, még rosszabb lesz!

Légy szánalommal Uram, gyermeked iránt: nézd, mindennap szép lapot szeretnék írni életem könyvébe… De oly ügyetlen vagyok; s ha a Mester nem vezeti kezemet, tollam finom vonások helyett csak kusza vonalakat ír, s tintafoltokat csinál, amit senkinek sem lehet megmutatni.

Mostantól kezdve, Jézusom, mi ketten, majd mindig együtt fogunk írni.

883   Belátom, szerelmem, ügyetlenségem nagyon nagy…, mikor simogatni szeretnék, akkor is fájdalmat okozok. – Finomítsd meg lelkem modorát. Add nekem, akarom, hogy add nekem, a gyermeki élet férfias erejével együtt, azt a gyöngédséget, melyet túláradó szeretetükben a gyermekek tanúsítanak a szüleik iránt.

884   Tele vagy nyomorúsággal, – napról napra jobban látod. – Ne ijesszen meg. – Ő megérti, nem tudsz több gyümölcsöt adni.

Akaratlan, eséseid, – gyermeki csetlés-botlásaid, – arra késztetik Atyádat és Anyádat, Máriát, hogy szerető kezük ne engedje el a tiedet.

Élj az alkalommal, s naponta, mikor az Úr felemel, minden erőddel öleld át és fáradt fejedet hajtsd nyitott keblére, hogy szerető szívének dobogása magába bolondítson téged.

885   Egy tűszúrás –, még egy és még egy. – Tűrd el! Lásd be, oly kicsiny vagy, hogy életed kis útján csak ezeket az apró kereszteket ajánlhatod fel.

Aztán nézd csak: egyik kereszt a másikon – egyik szúrás a másik után…, mekkora halom lesz belőle!

Végül is, fiam, valami nagyszerűt tanultál: Szeretsz!

886   Amikor gyermekded lélek kéri az Úr bocsánatát, biztos lehet, hogy gyorsan elnyeri azt: Jézus megszabadítja lelkét a múlt nyomorúságainak hosszú láncolatától, – eltávolítja a holt tömeget, a tisztátalanság maradékát, mely a földhöz köti. Elhárítja gyermekétől mindazt, ami szívét terheli és megakadályozza, hogy az Isten fölségéig emelkedjék és összeforrjon a szeretet élő lángjával, mely maga: Isten.

887   A levertség, melyet néha csak látszólagos botlásaid, nagylelkűséged hiánya, visszaeséseid okoznak, gyakran azt az érzést kelti benned, hogy összetörtél valami nagy értéket: megszentelődésedet.

Ne aggódj! Alkalmazd természetfölötti életedre az egyszerű gyerekek bölcs módszerét, mellyel hasonló bonyodalmakat oldanak meg.

Eltörtek valamit – majdnem mindig ügyetlenségből, – amit atyjuk nagyra értékelt. – Sajnálkoznak, talán sírnak is, de aztán…, bánatuk enyhítésére az eltört tárgy gazdájához mennek… Édesapjuk pedig elfelejti az értéket, bármekkora volt is – s gyöngédséggel telve, nemcsak megbocsát, de még vigasztalja és bátorítja is a kicsit. – Tanulj ebből!

888   Imádságtok legyen férfias. – A gyermekdedség nem jelent elpuhultságot.

889   A Jézust szerető lélek számára az imádság, – még ha lelki szárazságban szenvedne is, mindig balzsam, amely gyógyít. Úgy megy imádkozni, mint kisgyermek a cukorért, keserű orvosság után.

890   Szórakozott vagy imádság közben. – Próbáld elkerülni, de ne aggódj, ha mégsem sikerül.

Nem látod, hogy a mindennapi életben még a legjobb gyerekek is mindazzal játszanak, ami őket körülveszi, anélkül, hogy apjuk szavára figyelnének? – Ez nem szeretethiány: sem nem tiszteletlenség: hanem gyarlóság, s gyengeség, a kisgyermek sajátja.

Hát látod: te is gyermek vagy Isten előtt.

891   Amikor imádkozol, kezeld az alkalmatlan gondolatokat, mintha forgalmi rendőr lennél: erre való gyermeki életed erős akarata.

Néha-néha változzék az ily gondolat imává azért a személyért, ami miatt éppen elkalandoztál.

Aztán, előre… míg le nem telik az idő. – Ha haszontalannak is tűnnék az ilyen imádság, – örvendezz és hidd el, örömet szereztél Jézusnak.

892   Milyen jó is gyermeknek lenni! – Amikor felnőtt kérvényez valamit, fel kell sorolnia érdemeit.

Ha a kérvényező gyermek – a gyermeknek nincs érdeme – elég, ha azt mondja: Ennek és ennek vagyok a fia.

Oh, Uram, – mondd neki egész lelkeddel! – én Isten gyermeke vagyok!

893   Légy állhatatos. – A gyermek, ha ajtón kopogtat, nem tágít, egyszer, kétszer, sokszor…, hangosan és hosszan, szégyen nélkül kéri a bebocsátást! – S azt, aki haragosan nyit ajtót az alkalmatlankodónak, a kisgyermek egyszerűsége csakhamar lefegyverzi… – Tégy te is így Istennel.

894   Láttad milyen hálásak a gyermekek? – Utánozd őket, – akár kellemes, akár kellemetlen dolog történik veled, mond Jézusnak: „Milyen jó vagy, milyen nagyon jó vagy!…”

Ez a mondat igazán átélve a gyermekség útja, mely könnyek és mosolyok között lassú ütemben a békéhez vezet, de a szeretethez gyorsan és biztosan!

895   A munka elfárasztja testedet, és nem tudsz imádkozni. – Mindig Atyád jelenlétében vagy. – Ha nem tudsz vele beszélni, nézz rá néha-néha, mint a kis gyermek… Rád mosolyog majd.

896   Úgy véled helytelen, ha szentáldozás utáni hálaadásod helyett, akaratlanul is, könyörgő imák fakadnak ajkadról…: Jézus, add nekem ezt: Jézus, azt a lelket: Jézus, segítsd azt a vállalkozást…?

Ne aggódj, és ne kényszerítsd magadat: nem látod, hogyan bánik jó apjával az őszinte, merész gyerek? – Még mielőtt csókkal üdvözölné, máris a zsebében kotorász, hogy cukorkát keressen. – Nos hát…?

897   Kegyelemmel erősített akaratunk mindenható az Isten előtt. – Így, a sok bántalom láttára, mellyel az Urat sértik, mond erős elhatározással, mikor például villamoson utazol: „Istenem, valahányszor a kerekek fordulnak, annyiszor ajánlom föl neked szeretetemet és bűnbánatomat.” Ebben a pillanatban Jézust valóban szerettük és engeszteltük, mint ahogy kívántuk.

Ne félj, hogy e „bohóság” által túlzásba viszed a lelkigyermekséget. Örökös párbeszéd ez, az ártatlan gyermek és atyja között, ki eszeveszetten szereti fiát:

Mond, mennyire szeretsz engem? – És a kicsi szótagolja: Sok-sok mil-li-ó-szor!

898   Ha „gyermeki életet élsz”, gyermek létedre kell, hogy édességekre fájjon a fogad, „lelki édességekre”. – Mint minden gyermek, gondolj a sok jó dologra, amit édesanyád tart az éléskamrában.

Tedd ezt sokszor napközben. Csak pillanatok kérdése… Mária… Jézus… Oltáriszentség… szentáldozás… szeretet… szenvedés… a tisztítótűzben szenvedő lelkek… a küzdő lelkek: a pápa, papok… hívők… a te lelked… a tieid lelke… őrzőangyalok… a bűnösök…

899   De nehezedre esik ez a kis önmegtagadás! – Küzdesz. – Mintha valaki mondaná: mire jó ez az élettervedhez s a napirendhez való ragaszkodás? – Nézd csak, milyen könnyen lehet a kis gyermeket rászedni. – Nem akarja a keserű orvosságot bevenni, de… rajta! – mondják neki, – ezt a kanálnyit apáért; a másikat nagymama kedvéért… és így tovább, mindaddig, míg az egészet bevette.

Tégy te is így: kicsit több önmegtagadás a tisztítótűzben szenvedő lelkekért; öt percig tovább a szüleidért: még öt percig apostoli testvéreidért… Mindaddig, míg letelik az idő, melyet napirended előír.

Mily sokat ér az ilyen önmegtagadás!

900   Nem vagy egyedül. – Viseld derűsen a megpróbáltatást. – Igaz, nem érzed kezedben, szegény kis gyerek, Anyád kezét. De sohasem láttad a földi anyákat, hogy követik őrködő karokkal kicsinyeiket, mikor ingadozva, minden segítség nélkül az első lépéseket teszik? – Nem vagy egyedül. Mária melletted van.

901   Jézus: sohasem tudom visszafizetni, mégha a szeretettől meg is halnék, azt a kegyelmet, melyet rám pazaroltál, mikor engem kicsivé tettél.

Hivatás

902   Miért nem adod magadat Istennek egyszer és mindenkorra…, valóban… most?!

903   Ha világosan látod utadat, kövesd azt. – Miért nem rázod le magadról a gyávaságot, mely visszatart?

904   „Menjetek, hirdessétek az evangéliumot… Veletek leszek…” – mondotta Jézus… és neked mondta.

905   A hazafias buzgóság dicséretes – sok férfit késztet „katonai szolgálatra”. – Ne felejtsd el, Jézusnak is van „hadserege”, melyben kiválasztott emberek „szolgálják” őt.

906   „Királyságának nem lesz vége.”

Nem tölt el örömmel a gondolat, hogy ilyen birodalom számára dolgozol?

907   „Nesciebatis quia in his quae Patris mei sunt oportet me esse?” – Nem tudtátok, hogy Atyám házában kell lennem?

A serdülő Jézus felelete, s még pedig olyan anyának, mint az övé, aki már három napja kereste őt és már elveszettnek hitte. – Ennek a válasznak kiegészítése a mondat, melyet Szent Máté idéz: „Aki atyját vagy anyját jobban szereti, mint engem, nem méltó hozzám.”

908   Túlságosan leegyszerűsítő vagy, amikor látszat szerint ítéled meg az apostoli munkát. – Hasonló mértékkel többre becsülhetnél egy mázsa szenet maroknyi gyémántnál.

909   Most, hogy egészen neki szentelted magadat, kérj tőle új életet, „pecsétet”: hogy megerősítse, valódivá tegye hivatásodat, melyet mint Isten embere gyakorolsz.

910   Eszményed, hivatásod – ez… bolondság. – S a többiek – barátaid, testvéreid – mint bolondok…

Nem hallottad szíved mélyén e kiáltást? – Válaszolj erélyesen, mond, hogy nagyonis hálás vagy Istennek, hogy ez „őrültekházába” tartozhatsz.

911   Azt írod nekem: „Mennyire kívánjuk, hogy a Mű! haladjon és terjedjen; vágyunk néha már türelmetlenségnek tűnik… Mikor robban ki…, mikor tekinthetjük már magunkénak a világot?” És hozzáfűzöd: „Nem meddő ez a vágy, ha Istent ostromoljuk és nem tágítunk; – akkor valóban nagyszerűen használtuk fel az időt.”

912   Megértem szenvedésedet, mikor kényszerű tétlenségben szemléled a nagy feladatot, amely még hátra van. – Szíved felöleli az egész földkerekséget… és jelentéktelen kis hivatallal kell megelégedned…

De különben mikor kerülne sor a „fiat”-ra?…

913   Ne kételkedj: hivatásod a legnagyobb kegyelem, melyet Isten neked adhatott. – Légy hálás érte.

914   Mily szomorú látvány ez a minden társadalmi osztályból összeverődött tömeg! – Eszményük nincs, azt a benyomást keltik, mintha nem tudnák, hogy van lelkük:…, olyanok, mint a nyáj, – csorda, falka.

Jézus: irgalmas szereteted segítségével a nyájból hadsereget, a csordából légiót nevelünk…, a falkából pedig megtisztítva kiválasztjuk azokat, akik már nem akarnak többé tisztátalanok lenni.

915   Isten munkája, sem nem emelő, sem nem lépcsőfok.

916   Uram, bolondíts meg minket azzal a ragályos bolondsággal, mely mindenkit magával sodor, lélekmentő munkád számára.

917   „Nemde lángolt a szívünk, mikor útközben beszélt hozzánk?”

Az emmauszi tanítványok e szavai fakadnak önként munkatársaid ajkairól, ha igazán apostol vagy, mikor az élet útjain találkoznak veled.

918   Mindent adj oda apostoli munkádért, és soha, semmi anyagi előnyt ne keress.

919   Azáltal, hogy apostolnak választott az Úr, eszedbe akarja juttatni, hogy soha el ne felejtsd: „Isten fia vagy.”

920   Mindegyitek arra törekedjék, hogy apostolok apostola legyen.

921   Só vagy, apostoli lélek. „Jó a só”, mondja az evangélium, de ha a só ízét veszti…, semmit sem ér, még a földnek sem használ, trágyának sem alkalmas – kidobják, mert hasztalan.

Só vagy, apostoli lélek. – De ha elveszted ízedet…

922   Fiam: ha szereted apostoli hivatásodat, légy meggyőződve: szereted Istent.

923   Aznap, mikor valóban apostoli hivatásod „tudatára ébredsz”, – ez a hivatás pajzsod lesz, mellyel kivéded e földön és a pokolban lévő ellenségeid támadását.

924   Kérj állhatatosságot, magad és társaid részére, mert ellenfelünk az ördög igen is jól tudja, hogy ti nagy ellenségei vagytok… és mennyire örülne, ha egyitek is kidőlne a sorból!

925   Miként a buzgó szerzetesek, szorgalmasan  tanulmányozzák első rendtársaik életmódját, hogy a magukét hozzájuk idomítsák, úgy te is, keresztény férfi – ismerd Jézus tanítványainak életét. Hűségesen utánozd azokat, kik ismerték Pétert és Pált, s János apostolt, akik csaknem mind tanúi voltak az Úr halálának és feltámadásának.

926   Te kérdezel…, én felelek: tökéletességed abban rejlik, hogy megteszed kötelességedet maradéktalanul, azon a helyen, hivatalban és rangban, ahova Isten helyezett, s azok által, kiket föléd rendelt.

927   Imádkozzatok egymásért. – Ingadozik az egyik… vagy a másik?…

Imádkozzatok anélkül, hogy a békét elvesztenétek. – Elmennek?… Elvesznek?… Öröktől fogva megszámlált benneteket az Úr!

928   Igazad van. – Azt írod: a hegycsúcsról mindazt, amit mérföldeken át lát a szem, az csak hegy, egyik a másik után, – de völgyet egyet sem látunk. Amikor már úgy látszik, hogy megenyhül a táj, ha elillan a köd, újabb hegylánc tűnik fel, melyet a pára eltakart.

Apostolságod látóköre is ilyen, – ilyen kell, hogy legyen: át kell zarándokolnod ezen a világon. – Számotokra azonban nincs kitaposott út… Úttörők vagytok, s magatoknak kell lépésről lépésre utat törni a hegyeken át.

Az apostol

929   Kebleden a kereszt?…–jól van… De… legyen az a válladon, a testedben, s értelmedben is. – Így kell élned Krisztusért, Krisztussal, Krisztusban: csak így lesz belőled apostol.

930   Apostoli lélek: először te jössz – így szólt az Úr Szent Máté által: „Sokan mondják majd nekem azon a napon: Uram, Uram! Nem a te nevedben jövendöltünk? Nem a te nevedben űztünk ördögöt. Nem a te nevedben tettünk annyi csodát? Én akkor kijelentem nekik: Sohasem ismertelek titeket. Takarodjatok tőlem, ti gonosztevők!”

Isten őrizz, – mondja Szent Pál –, hogy míg másoknak hirdetem az igét, magam érdemtelenné váljak.

931   Szent Ignác katonai szelleme szerint, a Sátán számtalan ördögöt küld a világ minden országába, megyéjébe, város- és falvaiba, miután „lelkükre kötötte”, hogy mindenkit láncba verjenek és senkit szabadon ne hagyjanak…

Vezér akarsz lenni; de… mit ér egy bilincsbe vert vezér?

932   Nézd csak: az apostolok, tagadhatatlan és szembetűnő tökéletlenségeik ellenére is, egyszerű, őszinte…, átlátszó emberek voltak.

Neked is vannak szembetűnő és tagadhatatlan hibáid. Bárcsak ne hiányoznék belőled sem az egyszerűség.

933   Azt mondják egy lélekről, ki imádsága közben így szólt az Úrhoz: „Jézusom, szeretlek téged”, válaszul ezt hallotta az égből: „A szeretet cselekedet, és nem édes szó.”

Gondolkozzál, nem érdemled meg te is ezt a gyengéd szemrehányást?

934   Az apostoli buzgóság isteni eszeveszettség, melyet tiszta szívből kívánok neked. Tünetei: a Mester után való vágy; aggodalom; a lelkek iránti folytonos érdeklődés; s az állhatatosság, mit semmi meg nem ingat.

935   Ne nyugodj babéraidon.–Ha emberi szempontból ez a helyzet kényelmetlen és nem is tetsző, mi lesz, ha történetesen ezek a babérok nem is a tieid – amint igaz is – hanem az Istené?

936   Nem azért lettél apostol, hogy saját szempontodat érvényesítsd, hanem, hogy magadat odaadd és megsemmisítsd.

937   Férfiak, nők, – ne legyetek késedelmesek a cselekvésben és rövidek az imában!

938   Igyekezz úgy élni, hogy önként lemondj a kényelemről és azon kellemes dolgokról, melyeket nem néznél jó szemmel más Isten emberében sem.

Fontold meg, te vagy az a búzaszem, melyről az evangélium beszél. – Ha nem temeted el magad, ha nem halsz meg, – nem lesz termés.

939   Éljetek ebben a világban, de ne legyetek világias férfiak és nők.

940   Ne felejtsd el, az egység az élet jele: a széthúzás, feloszlást jelent, ez pedig a hulla jellegzetessége.

941   Engedelmesség…, ez biztos út. – Az elöljáró iránti vak engedelmesség…, a szentség útja. – Engedelmeskedj apostoli munkádban…, ez az egyedüli út. Az ilyen isteni vállalkozás szelleme: engedelmesség; s ha nem? Elmehetsz!

942   Tartsd eszedben fiam, te nemcsak egy lélek vagy, mely más lelkekhez csatlakozva valami munkát visz véghez.

Ez sok…, de nem minden. – Apostol vagy, aki Krisztus erélyes parancsát teljesíted.

943   A veled való érintkezés ne váltsa ki annak a bizonyos embernek nagyon is érthető véleményét: „Nyakig vagyok már az úgynevezett „becsületes” emberekkel.”

944   Küldetésed, hogy Isten szeretetét és a lelkek iránti buzgóságot másoknak átadd. Azok viszont lángra lobbanva szintén továbbadják a tüzet a harmadsorban lévőknek és így tovább, újabb munkatársaknak.

Sok lelki kalóriára van szükséged! – És milyen nagy a felelősséged, ha elhidegülsz! – Arra pedig gondolni sem akarok, mekkora bűnt követnél el, ha rossz példát adnál!

945   Rossz indulatra vall, ha bírálgató szellemmel hallgatod Isten szavát.

946    Ha Istennek akarjátok magatokat szentelni a világban, fontosabb a lelkiség, mint a tudomány – (ez nőknél nem föltétlenül szükséges; elég ha diszkrétek.) Lépjetek ima útján szoros kapcsolatba az Úrral. Láthatatlan palástot kell viselnetek, mely betakarja érzékeiteket és képességeiteket… Imádság, imádság, imádság; vezeklés, vezeklés, vezeklés…

947   Meglepődtél, mikor helyeseltem, hogy változatosságot hozol apostoli munkádba? Mondtam már neked:

Egység és változatosság. – Különbözzetek egymástól, miként a szentek az égben különböznek: mindegyiknek megvan a maga egyéni jellegzetessége. – De ugyanakkor egységesek is legyetek, mint ők, akik nem lettek volna szentek, ha nem azonosították volna magukat Krisztussal.

948   Te, Isten kiválasztott gyermeke, ó érezd és éld át a testvéri szeretetet, de bizalmaskodás nélkül.

949   A törekvés, hogy apostoli vállalkozásban vezető szerepet játsszál, ebben az életben fölösleges, – az örök életre pedig veszélyes lehet. Majd szólítanak, ha Isten akarja, – s akkor el kell fogadnod. – De ne feledd el: minden helyen lehetséges és kötelező a megszentelődés. Ezért jöttél!

950   Ha azt hinnéd, hogy Krisztus szolgálatában nem terhet jelent a vezérszerep…, sok keserűség vár rád!

951   Az apostoli vállalkozás vezetője legyen készen, hogy eltűrjön mindent, mindenkitől – végtelen szeretettel.

952   Apostoli munkában nem nézhető el, sem az engedetlenség, sem a kétszínűség.–Tartsd szem előtt, hogy az egyszerűség nem meggondolatlanság, sem nem tapintatlanság.

953   Kötelességed, hogy imádkozz és magadat feláldozd apostoli vállalkozásod vezetőjéért és szándékaiért. – Ha ezt a feladatot késedelmesen teljesíted – azt kell gondolnom, nem jársz kellő lelkesedéssel utadon.

954   Vidd végletekig elöljáród iránti tiszteletedet, ha tanácsodat kéri és te ellenkező vélemény nyilvánítására kényszerülsz. – Sohase mondj neki ellent, alárendeltjei jelenlétében, még akkor sem, ha tudod, hogy nincs igaza.

955   Apostoli vállalkozásodban sohase félj a külső ellenségtől, bármekkora legyen is hatalma. Íme legfélelmetesebb ellenséged: „a gyermeki szellem” és a „testvéri szeretet hiánya”.

956   Megértem, hogy mosolyogsz a megvetésen, melyet ellenségeid irántad tanúsítanak. Jöjjön az akármilyen magas helyről, – mindaddig, míg érzed, hogy egy vagy Istennel és apostoltestvéreiddel, – mit neked?!

957   Az apostoli munkát gyakran géphez hasonlítom: fogaskerék, váltó, szelep, csavar…

A szeretet pedig, – a te szereted. – az olaj.

958   Hagyj fel az „önteltséggel”, mellyel eltávolítod magadtól azokat, akik közelednének hozzád. – Ide hallgass: beszélj egyszerűen, csak így növekszik apostoli munkád méretben és termékenységben.

959   A megvetés és az üldözés áldott megpróbáltatások, melyeket Isten választottainak küld. De szeretetének legszebb jele: a rejtett élet.

Az apostolkodás

960   Ahogy az óceán zúgása az egyes hullámok morajából tevődik, apostolkodástok szentsége éppúgy mindegyitek személyes erényéből áll.

961   Fontos, hogy „Isten embere”, a benső élet embere, az imádság és áldozat embere légy. – Apostolkodásodnak benső életed túláradásából kell fakadnia.

962   Egység. – Egység és alárendeltség. Mi hasznom van az óra különálló alkatrészeiből – bármily értékesek is önmagukban, ha nem mutatják az időt?

963   Ne szervezzetek „csoportokat” munkakörötökben. – Az apostolkodás lealacsonyítása lenne; mert ha a „klikk” egyetemes vállalkozás élére kerül…, hamarosan „klikké” válik az egész szervezet!

964   Szomorúan mondtad nekem: sokféle út van! – Persze, hogy van, és kell is, hogy minden lélek megtalálhassa a magáét ebben a csodálatos változatosságban.

Ez nyugtalanít? – Válassz egyszer s mindenkorra, és zavarod biztonsággá változik.

965   Örülj, ha látod, hogy mások jó apostoli munkát végeznek. – Kérd értük Isten bőséges kegyelmét és az erőt, hogy azzal közreműködjenek.

Te pedig kövesd utadat: légy meggyőződve, hogy számodra nem létezik más.

966   Rossz a szellemed, ha fájlalod, hogy mások segítséged nélkül dolgoznak Krisztusért. – Emlékezz Szent Márk szavaira: „Mester, láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöt űzött, de nem követ minket. Megtiltottuk neki, mert nem csatlakozott hozzánk.” Jézus így válaszolt: „Ne tiltsátok meg neki, aki az én nevemben csodát tesz, nem egyhamar fog szidalmazni. Aki nincs ellenünk, velünk van.”

967   Hiábavaló oly sok külső tevékenységben buzgólkodnod, ha nincs benned szeretet. – Annyit ér az, mintha olyan tűvel varrnál, melyben nincs cérna.

Milyen kár, ha végülis, ahelyett, hogy „Neki” apostolkodtál volna, „saját” malmodra hajtottad a vizet!

968   Örömmel áldalak meg fiam apostoli küldetésedbe vetett hitedért, mely eme kijelentésre késztetett: „Kétségtelen: jövőnk biztos, talán munkánk nélkül is. Fontos azonban, hogy egyek legyünk a „Fővel” – „ut omnes unum sint”: – ima és áldozat árán.”

969   Azok, akik másoknak hagyják a cselekvést, ők pedig csöndesen imádkoznak és szenvednek, idelenn nem csillognak, – de hogy tündöklik majd koronájuk az örökélet birodalmában! – Áldott legyen a „szenvedés apostolsága”.

970   Tapintatos apostoli munkádat „néma, de hathatós” „apostolkodásnak” neveztem. – Nem vonom vissza.

971   Igazán helyeslem az első keresztények iránt táplált tiszteletedet. Megteszek mindent, hogy erősödjék benned, – hogy úgy, mint ők – napról napra nagyobb lelkesedéssel gyakorold a barátság és tapintat hathatós apostolkodását.

972   Ne mondd, hogy nem találsz szavakat, mikor bizalmas és diszkrét apostoli munkát végzel. – A zsoltárossal válaszolom: „Az úr hathatós szavakat ad apostolai ajkára.”

973   A szó, melyet alkalmas pillanatban súgsz ingadozó barátod fülébe; – a tájékoztató beszélgetés, mellyel helyes irányba tereled a társalgást; – a szakszerű tanács, mellyel egyetemi munkájában segíted! – a diszkrét indiszkréció, mellyel új és váratlan látókört nyitsz meg lelkesedése számára…, mindez: „a bizalom apostolkodása”.

974   „Az ebédlő-asztal apostolsága; a pátriárkák ősrégi vendégszeretete, mely Betánia testvéri melegségével párosul. – Mikor ezt gyakoroljuk, úgy tűnik, mintha Jézus ülne az asztalfőn Lázár házában.

975   Az ünnepeket és népszokásokat sürgősen kereszténnyé kellene tennünk. – Sürgősen helyes mederbe kell terelnünk a szellemet, mely: vagy együgyű, vagy pogány.

Kérd az Urat, küldjön e sürgős munkára megfelelő apostolokat, kiknek tevékenységét a „szórakozás apostolkodásának” nevezhetnénk.

976   Mennyi dicsérettel említed a „levélírás apostolkodását”. – Azt írod: „Képtelen vagyok a címzett számára hasznos dolgokkal teleírni a papírost. Mikor elkezdem, őrzőangyalom közbenjárását kérem, mert levelemmel valami jót szeretnék tenni. S még ha oktalanságot írnék is, senki sem veheti el tőlem, vagy tőle azt az időt, amit imádságra fordítottam, hogy lelke hasznára legyek.”

977   „Levelük vétele előtt, minden különös ok nélkül, lehangolt voltam. Olvasása rendkívül fellelkesített, látván hogyan dolgoznak a többiek.” Másvalaki meg ezt írja: „Levelei és a testvérekről szóló hírek úgy segítenek, mint boldog álom a mindennapi élet gondjai közepette…”.

Ismét más: „Mily öröm e levelek olvasása, s a tudat, hogy ezeknek a barátoknak a barátja vagyok…!” És más és ezer más: „Levelet kaptam „X”-től és elszégyelltem magam, mikor arra gondoltam, hogy hozzájuk képest mennyire hiányzik belőlem a helyes lelkület.”

Ugye hathatós a „levélírás apostolkodása”.

978   „Jöjjetek utánam! Én emberhalászokká teszlek titeket.” Az Úr ezen szavaiban mélységes értelem rejlik: az embereket, éppúgy mint a halakat, fejüknél kell megfogni.

Mily evangéliumi mélység van az „értelem apostolságában”.

979   Az emberi természet nem sokra becsüli azt, ami kevésbe kerül. – Ez az oka, hogy a „nem-adás apostolkodását” tanácsolom neked.

Sohase mondj le arról, ami jogos és szükséges hivatásos munkád gyakorlásához, még ha ez a munka apostolkodásod eszköze is.

980   „Vajon nincs jogunk ahhoz, hogy valamely asszonyt, mint nővérünket magunkkal vigyünk, mint a többi apostol és az Úr testvérei, sőt Kéfás is teszi?”

Ezt mondja Szent Pál a korintusiakhoz első levelében – Mi sem vethetjük meg „az asszonyok apostolkodását”.

981   Szent Lukács evangéliumának nyolcadik fejezetében így szól:„Azután Jézus bejárta a városokat és falvakat, prédikált és hirdette Isten országának evangéliumát. Vele volt a tizenkettő és néhány asszony, akiket gonoszlelkektől és betegségekből gyógyított meg: Mária, melléknevén Magdolna, akiből hét ördög ment ki, Johanna, Kuzának, Heródes intézőjének felesége, Zsuzsanna és sokan mások, akik vagyonukból gondoskodtak róla.”

Lemásoltam – és arra kérem Istent, hogy ha asszony olvassa e sorokat – teljék meg szíve „szent irigységgel” és apostoli tettvággyal.

982   Az asszony erősebb, mint a férfi, és hűségesebb a szenvedés órájában. – Mária Magdolna, Mária Kleofás és Szalóme!

Egy csoport asszony, ha bátor, mint ezek, a fájdalmas Szűzzel egyesülve, mily hatalmas lélekmentő munkát végezhetne a világban!

Az állhatatosság

983   Sokan kezdenek…; de csak a szentek tartanak ki. Állhatatosságod ne legyen első felbuzdulásod vak következménye: legyen megfontolt.

984   Mondd neki: „Íme itt vagyok, mert hívtál engem!”

985   Letértél az útról, és nem jöttél vissza, mert szégyenkeztél. – Sokkal következetesebb lenne amiatt szégyenkezned, hogy nem javulsz meg.

986   „A valóság az”, mondtad nekem – „hogy nem kell hősnek lenned, hogy különcködés és túlzás nélkül elkülönítsd magadat, – már amennyire bizonyos körülmények megkívánják, hogy állhatatos maradj.” És hozzáfűzöd: „Mindaddig, míg megtartom a szabályokat, melyeket adott, nem aggaszt a környezet fecsegése és gáncsoskodása. Azt szégyenleném, ha ezek a kicsinyességek aggasztanának.”

Nagyszerű!

987   Fejleszd és őrizd a nemes eszményt, mely most született benned. – Nézd csak, mennyi virág nyílik tavasszal – és mily kevés hoz gyümölcsöt.

988   Az állhatatosság ellensége a csüggedés. – Ha nem küzdesz ellene, pesszimista lesz belőled, később pedig elhidegülsz. – Légy optimista.

989   Hogyan?: hiszen állandóan ismételted: „Keresztet Uram, keresztet!” Most már látom, te saját ízlésednek megfelelő keresztet szeretnél.

990   Állhatatosság, melyet semmi meg nem rendít!–Erre van szükséged! Kérd az Úrtól és tégy meg mindent, hogy el ne távolodj a termékeny úttól, melyet választottál.

991   Nem tudsz „emelkedni”. – Nem is csoda. Nagyot estél!…

Légy állhatatos, s majd „előbbre jutsz”. – Emlékezz, mit mond egyik lelki író: „szegény lelked olyan, mint a madár, melynek szárnya csupa sár”.

Égi napsugárra és egyéni áldozatokra van szükség, kicsi, de állandó törekvésre, hogy lerázd magadról a hajlamok nyűgét, a hiú álmokat, a levertséget, – egyszóval: a szárnyaidra tapadt sarat.

Szabad leszel, – s ha állhatatos maradsz – „emelkedni fogsz”.

992   Köszönd meg Istennek, hogy megsegített, és örvendj győzelmednek. – Mily mélységes öröm lelked számára a tudat, hogy együttműködtél a kegyelemmel!

993   Mérlegelsz…hidegen, megfontoltan: mennyi érv, – némelyik valóban súlyos, – hogy abbahagyd a vállalkozást.

Kétségtelen, vannak érveid. – De nincs igazad.

994   Azt írtad: „Elillant a lelkesedésem.” – Nem lelkesedésből, hanem szeretetből kell dolgoznod: kötelességed tudatában, mely nem más, mint önmegtagadás.

995   Légy megingathatatlan. Ha saját nyomorúságod, vagy másoké megingatná állhatatosságodat, nincs jó véleményem ideálodról.

Határozd el magadat egyszer s mindenkorra.

996   Gyenge véleményed lehet utadról, ha elveszettnek véled, mert lelkesedésed alábbhagyott. Ez a megpróbáltatás órája: ezért tűnt el az érzékelhető vigasz.

997   Távollét, elszigeteltség; az állhatatosság próbái. – Szentmise, imádság, szentségek, áldozatok, szentek egyessége!: íme a fegyverek, melyekkel a megpróbáltatásokat legyőzheted.

998   Áldott a járgányt hajtó kis csacsik állhatatossága! – Mindig egyforma lépésben, mindig ugyanabban a körben, napról-napra egyformán hajtják a kereket.

Enélkül nem virágzanak a fák, nem érne meg a gyümölcs, s nem illatoznának a kertek. Alkalmazd ezt a megfontolást lelki életedre.

999   Hogy mi az állhatatosság titka? Szeretet! – Szeresd Őt – és nem hagyod el soha!

Tárgymutató

– A –

Aggályok 258-264, 140, 349, 536, 539, 718, 724

Akarat 4, 5, 11, 12, 19, 21, 22, 25, 36, 42, 44, 293, 295, 316, 317, 318, 320, 324, 382, 615

Alamizsna 466, 467, 468, 636, 638

Alázatosság 589-613, 16, 45, 51, 118, 207, 211, 212, 252, 433, 446, 475, 507, 509, 625, 674, 712, 771, 780, 882

Alkalmak 714, 716

Anyaszentegyház 517-527, 338, 400, 685, 836

Apostol 929-959, 365, 371, 372, 383, 411, 528, 744, 785, 877, 904, 909, 921, 946, 961

Apostolkodás 960-982, 1, 7, 89, 105, 108, 129, 137, 175, 199, 255, 315, 335, 336, 338, 340, 360, 488, 550, 812, 833, 837, 844, 846, 850, 915

Áhítatgyakorlatok 551-574, 312, 500, 501, 518, 520, 522, 526, 528, 542

Áldozat 153, 175, 178, 185, 186, 218, 255, 277, 763

Állhatatosság 982-999, 300, 413, 482, 485, 502, 515, 519, 552, 581, 644, 695, 709, 711, 813, 822, 823, 882, 891, 893, 910, 924, 927, 934, 965

– B –

Barátság 88, 91, 159, 160, 421, 422, 790, 798, 806, 807, 838, 972, 973

Benső küzdelem 713-733, 292, 300, 433, 493, 899, 991, 992, 993, 996

Béke 152, 201, 258, 308, 445, 607, 620, 696, 702, 705, 715, 758, 759, 760, 767, 768, 777, 837

Bíráló szellem 49, 52, 53, 343, 442, 444, 445, 446, 448, 449, 451, 453, 455, 456, 457, 675, 820, 945

Bizalom 168, 273, 309, 314, 475, 482, 483, 487, 721, 729, 732, 733, 900

Boldogság 217, 297, 692, 696, 704, 754, 758, 766

Buzgóság 7, 32, 112, 306, 315, 346, 402, 412, 413, 764, 790, 793, 796, 805, 807, 809, 811, 833, 911, 914, 916, 920, 928, 934, 972, 973

Bűn 261, 262, 296, 309, 328, 329, 330, 331, 357, 386, 402, 865

Bűnbánat 216, 242, 246, 402, 436, 503, 591

– C –

Csekélység 813-830, 19, 204, 205, 243, 272, 281, 302, 307, 362, 409, 410, 418, 557, 590, 614, 618, 755, 776, 911, 991, 998

Csodák 362, 376, 462, 583, 586, 588, 619

– D –

Derültség 8, 9, 10, 374, 702

Diszkréció 639-656, 51, 55, 347, 839, 952, 970, 972

– E –

Egység 381, 480, 830, 847, 940, 947, 953, 954, 955, 960, 962, 963, 968

Egyszerűség 47, 64, 305, 379, 510, 581, 862, 868, 932, 952

Elhatározás 247-258, 123, 167, 176, 289, 292, 298, 305, 776

Ellentmondások 14, 482, 487, 701

Első keresztények 570, 581, 799, 925, 966, 971

Emberi vélemény 185, 353, 390, 391, 392, 491, 541

Engedelmesség 614-629, 190, 315, 377, 383, 706, 936, 941, 952

Engesztelés 216, 242, 246, 269, 272, 288, 402, 436, 527, 532, 861, 886, 897

Erősség 4, 5, 11, 12, 19, 22, 33, 44, 48, 54, 325, 508, 519, 603, 604, 610, 615, 728, 853, 982

Eszköz 381, 483, 484, 486, 488, 491, 612, 617, 723, 803, 830

Evangéliumi tanácsok 28, 122, 323, 360, 770, 799, 807

Életterv 76, 77, 78, 80, 81, 304, 307, 334, 336, 362, 375, 377, 409, 815, 822, 986

– F –

Falánkság 126, 679, 680, 681, 682

Fájdalom 169, 194, 199, 208, 209, 213, 215, 217, 219, 224, 229, 234, 256, 419, 548, 690, 692, 719, 885, 969, 982

Feszület 178, 277, 288, 302, 470, 555, 556, 775, 811

Fontoskodás 47, 351, 352, 459, 958

– G –

Gazdagság 481, 487, 632, 633, 634, 636, 677

Gőg 25, 119, 177, 200, 260, 351, 413, 569, 599, 600, 601, 611, 620, 709, 781, 949

Gyávaság 18, 33, 34, 35, 36, 38, 54, 65, 169, 251, 348, 603, 714, 828, 841, 903, 985

– H –

Hajthatatlanság 387, 393, 394, 395, 396, 397, 398, 407, 850

Halál 735-744, 601, 678

Hallgatás 281, 304, 447, 491, 627, 639, 645, 654, 656, 671, 672

Harag 8, 9, 10, 20, 25, 654, 656, 698

Határozatlanság 1, 237, 300, 316, 515, 757, 797, 798, 902, 909, 910, 964, 985, 995

Házasság 26, 27, 28, 120, 360

Hit 575-588, 40, 142, 274, 279, 280, 317, 378, 380, 394, 471, 472, 474, 489, 667, 695, 727, 968, 998

Hiúság 48, 352, 592, 600, 601, 602, 613, 648, 839

Hívás 901-927, 6, 16, 299, 300, 360, 483, 484, 485, 580, 602, 605, 670, 742, 799, 800, 801, 803, 807, 808, 811, 834, 978

– I –

Az idő értéke 5, 251, 263, 354, 355, 356, 357, 358, 420, 530, 616

Igazgatás 56-80, 166, 233, 259, 715, 862

Igazságtalanság 46, 672, 673

Imádság 81-117, 142, 145, 172, 266, 403, 502, 546, 547, 553, 574, 663, 800, 825, 888, 889, 890, 891, 894, 911, 924, 927, 937, 946, 968, 990

Isten akarata 754-778, 691, 718, 731, 739, 864, 912

Isten dicsősége 779-789, 842

Istengyermekség 265, 274, 860, 864, 867, 870, 881, 887, 890, 892, 894, 919, 948

Isten jelenléte 265-278, 103, 110, 288, 312, 319, 320, 416, 471, 551, 772, 894, 898

Ítélet 745, 746, 747, 748, 930

Ítélőképesség 339, 400, 407, 485, 565, 579, 584, 585, 589, 603, 608, 610, 642, 655, 658, 676, 677, 702, 703, 717

– J –

Jellem 1-55, 307, 311, 353, 364, 393, 401, 603, 665

– K –

Katolikus 7, 517, 520, 525, 764, 963

Kegyelem 12, 56, 298, 324, 434, 670

Kegyelemmel való

együttműködés 242, 308, 313, 318, 320, 362, 580, 760, 761, 784, 807, 829, 856, 897, 901, 913, 965, 985, 990, 992

Kiképzés 360-386, 305, 344, 756, 877, 921, 947, 965

Kísértések 141, 142, 143, 149, 302, 307, 308, 357, 433, 483, 485, 493, 498, 504, 513, 567, 576, 704, 708, 725, 727, 923, 973, 991, 993, 997

Könnyelműség 13, 17, 18, 41, 50, 375, 564, 939

Könyvek 339, 467

Környezet 376, 379, 380, 566, 986

Közömbösség 389, 391, 392, 415, 492, 658, 688, 692, 769

Krisztus követése 2, 212, 213, 271, 277, 310, 323, 356, 628, 671, 683, 687, 694, 699, 974

Kultúra 332, 340, 345, 347, 602

– L –

Langyosság 325-331, 16, 414, 492, 551, 616, 822, 921

Lelkiolvasmány 116, 117

Lelkiszegénység 149, 151, 152, 155, 189, 631, 632, 636, 722, 726, 770, 786, 907, 918

Liturgia 522, 523, 527, 530, 541, 542, 543

Lustaság 13, 15, 191, 206, 325, 356, 357, 358

– M –

Magatartás 2, 3, 47, 275, 351, 370, 626

Megnemértés 491, 643, 647, 650, 688, 697, 908

Menyek országa 29, 669, 748, 751, 752, 754, 819

Merészség 387, 401, 402, 403, 405, 406, 479, 482, 841, 857

Misszionárius 315, 764, 792, 801, 811, 812, 848, 968

Módszer 470-491, 317, 324, 345, 346, 347, 350, 365, 433, 577, 585, 990

Munka 1, 13, 15, 21, 294, 306, 332, 340, 356, 357, 358, 359, 372, 373, 440, 486, 545, 933

– O –

Oltáriszentség 269, 270, 321, 322, 531, 533, 535, 554, 569, 876

Optimizmus 378, 404, 405, 406, 415, 428, 473, 474, 476, 483, 487, 717, 719, 875, 879

– Ö –

Önátadás 145, 155, 171, 218, 293, 299, 617, 659, 662, 684, 731, 786, 810, 902, 909, 918, 936

Önismeret 18, 33, 50, 59, 63, 65, 591, 592, 593, 595, 596, 597, 599, 604, 605, 608, 609, 686, 690, 698, 729, 780, 882, 883, 932

Önmegtagadás 172-207, 20, 43, 299, 306, 368, 631, 677, 681, 683, 689, 775, 881, 885, 899, 929, 946

Önzés 29, 30, 31, 36, 458, 602, 643, 678, 683

Őrangyalok 562-570, 150, 976

Örökkévalóság 734, 752

Öröm 657-666, 203, 237, 260, 298, 308, 548, 626, 672, 692, 696, 758, 807, 879, 906, 965, 992

– P –

Papság 66-75, 98, 526, 531, 532, 638

Pápa 520, 573

Pesszimizmus 52, 660, 688, 694, 706, 723, 879, 887, 998

Példaadás 342, 362, 376, 380, 383, 411, 491, 596, 640, 687, 795, 831, 842, 938, 943, 995

Pokol 749, 750, 752

– R –

Remény 12, 139, 169, 182, 264, 582, 667, 668, 669, 695, 719, 720, 721, 727, 730, 731, 748

Rendszer 831-864, 307, 400, 488, 499, 509, 563, 644, 649, 655, 917, 919, 944

– SZ –

A szándék tisztasága 32, 109, 215, 280, 287, 331, 367, 442, 481, 490, 693, 787, 788, 789

Szegénység 630-638, 770

Szent József 559, 560, 561

Szent Szűz 492-516, 144, 268, 269, 272, 276, 491, 558, 598, 653, 711, 721, 833, 884, 898, 900, 907, 982

Szentáldozás 105, 534, 535, 536, 537, 538, 539, 710, 896

Szentek egyessége 544-550, 315, 464

Szentgyónás 309, 310, 521

Szentmise 528-543

Szentlélek 57, 58, 130, 273, 852

Szerelem 417-439, 1, 16, 24, 91, 111, 139, 171, 182, 246, 267, 303, 323, 301, 412, 492, 493, 568, 667, 668, 727, 796, 813, 814, 824, 859, 875, 878, 881, 885, 901, 922, 944, 967, 994, 999

Szeretet 440-469, 161, 361, 366, 369, 385, 399, 412, 675, 683, 795, 959

Szerénység 347, 449, 509, 643, 647, 649, 651, 653, 655, 832, 840, 843, 848, 908, 917, 946, 959, 969, 970

Szív 145-171, 188, 422, 432, 434, 477, 504, 666, 678, 687, 912, 917

– T –

Tanulmány 332-359

Természetesség 379, 380, 440, 499, 641, 858, 877, 958, 986

Természetfölötti élet 279-300, 278, 341, 389, 422, 578, 583, 638, 697, 942, 961

Testvériség 55, 365, 366, 385, 458, 460, 461, 462, 465, 469, 480, 544, 545, 549, 665, 924, 927, 948, 955, 956, 974, 977

Tétlenség 356, 357, 358, 935

Tisztaság 11-145, 490, 504, 511, 707, 741, 850

Tökéletesség 39, 107, 290, 291, 301, 327, 337, 408, 766, 791, 807, 815, 826, 887, 936, 960, 983

Töredelem 208-234, 202, 548, 920, 938, 946, 969, 989

Törekvés 24, 112, 825, 874, 911, 949

– Ú –

Új tagok keresése 790-812, 412, 483, 563, 629, 764, 831, 835, 916, 920, 972, 978

– V –

Vezér 16, 19, 24, 32, 107, 365, 371, 383, 411, 459, 473, 474, 475, 491, 493, 621, 833, 931, 951

Vértanúság 182, 185, 199, 205, 206, 647, 743, 848

Viszontagságok 685-706, 12, 302, 306, 308, 404, 482, 514, 706, 726, 879

Visszaesés 711, 712, 713, 716, 870, 880, 884, 991

Vizsgálás 235-246, 248, 700, 787

Vonatkozás 25, 798, 993

– Z –

Zavar 384, 964

Zúgolódás 49, 52, 53, 343, 442, 443, 444, 445, 446, 448, 449, 451, 453, 455, 456, 457, 675, 820, 945

Notes

[←1 ]

Híres spanyol festő, aki előszeretettel ábrázolja a halált.

[←2 ]

A későbbi Borgia Szent Ferenc.

Table of Contents

Impresszum

Tartalomjegyzék

A kiadó előszava

A Szerző

A Könyv

Bevezetés

Jellem

Vezetés

Imádság

Szent tisztaság

Szív

Önmegtagadás

Bűnbánat

Lelkiismeretvizsgálat

Elhatározások

Aggályok

Isten jelenléte

Természetfölötti élet

További elmélkedés a benső életről

Lanyhaság

Tanulás

Képzés

Megszentelődésed síkja

Isten szeretete

A szeretet

Az eszközök

A Szűzanya

Az Egyház

A szentmise

A szentek egyessége

Áhítatgyakorlatok

Hit

Alázatosság

Engedelmesség

Szegénység

Tapintatosság

Öröm

Más erények

Viszontagságok

Benső küzdelem

A végső dolgok

Isten akarata

Isten dicsősége

Prozelitizmus

Csekélységek

A módszer

A lelkigyermekség

Gyermekség

Hivatás

Az apostol